Справа № 308/2176/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Чепки В. В., за участю секретаря судового засідання - Авдєєвої К. Т., представника відповідача Мікрюкова С. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», в інтересах якого діє представник Поляков Олексій Володимирович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
09 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 482839270 від 02.02.2021 в сумі 77 778,00 грн, судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 02.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 482839270 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Кредитний договір підписано відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора MNV642СН. 
Позивач повідомляє, що на виконання умов кредитного договору, первісний кредитор надав відповідачеві грошові кошти у сумі 10 000,00 грн шляхом перерахування через банк провайдер. В подальшому відповідач збільшував суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 22 000,00 грн. 
28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу 1. Відповідно до реєстру прав вимоги № 128 від 06.04.2021 за договором факторингу 1 від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача. 
На підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження первісного кредитора зі сторони ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» згідно Договору факторингу 1 за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені в Реєстрі вимоги №128 від 06.04.2021 до Договору факторингу 1 позивачем долучено Акт звірки взаємних розрахунків та Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги.
05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 за договором факторингу 2 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача. 
На підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зі сторони ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» згідно Договору факторингу 2 за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені в Реєстрі вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу 2 позивачем долучено платіжну інструкцію.
11.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 11/07/25-Е. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 14.07.2025 за договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача. 
На підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони ТОВ «ФК «ЕЙС» згідно Договору факторингу 3 за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені в Реєстрі боржників № Б/Н від 14.07.2025 до Договору факторингу 3 позивачем долучено платіжну інструкцію.
Позивач вказує, що реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову. Таким чином, позивачем надано витяги з реєстру боржників, що містять лише дані відповідача.
Позивач зазначає, що станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договорам.
Позивач наводить, що відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.
Враховуючи викладене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить – 77 778,00 грн, яка складається з:
22 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту;
55 778,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом;
0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
На даний час право вимоги до відповідача за кредитним договором № 482839270 від 02.02.2021 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 13.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; встановлено відповідачу строк на подання відзиву; задоволено клопотання позивача та витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію про факт відкриття та обслуговування платіжних карток, наявність і рух коштів за конкретною карткою із зазначенням сум і періодів, надання документів, що підтверджують такі операції (виписки, платіжні документи або довідки), відомості про прив`язані до рахунку фінансові та інші контактні номери телефону, а також, у разі невідповідності власника картки, інформація про особу, якій фактично належить рахунок.
05.03.2026 від представника відповідача, адвоката Мікрюкова С. В., надійшов відзив, в якому представник відповідач заперечує проти позовних вимог. 
Відповідач вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів підписання ОСОБА_1 додаткових угод від 03.02.2021 та від 11.02.2021, а надані матеріали не містять відомостей про використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором саме для цих угод, що свідчить про недотримання письмової форми правочину та відсутність зобов`язальних відносин у цій частині. 
Вказує, що умови кредитування щодо нарахування надмірно високих відсотків мають ознаки несправедливості. Відповідач наголошує, що він як споживач є слабкою стороною договору і потребує особливого правового захисту від зловживань з боку фінансової установи. 
Представник відповідача повідомляє, що станом на 04.03.2021 сума до сплати мала становити 13 480,00 грн (10 000 грн тіло кредиту та 3 480 грн відсотків). Також представник відповідача ставить під сумнів легітимність набуття позивачем (ТОВ «ФК «ЕЙС») права вимоги за кредитним договором № 482839270 від 02.02.2021, оскільки позивачем на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 надано лише акт звірки від 31.12.2021 взаємних розрахунків, який не є платіжним документом та не підтверджує фактичне перерахування коштів. 
На думку відповідача, позивачем не доведено факт оплати на першому етапі відступлення (від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»). Таким чином, всі наступні переходи прав вимоги, що є похідними, не можуть вважатися підтвердженими. 
Крім того, відповідач наголошує на необхідності критичного підходу до оцінки наданих позивачем скан-копій витягів із реєстрів прав вимоги (зокрема № 128 від 06.04.2021). Оскільки аналіз зовнішнього вигляду цих документів свідчить про їх імовірну технічну модифікацію: перша та остання сторінки мають ознаки відсканованого паперового документа (розмитий текст), тоді як середня сторінка, що містить дані про відповідача, є програмно створеною з чітким шрифтом, який вільно копіюється. Розбіжності у форматуванні, розмірах шрифтів та розташуванні таблиць на різних сторінках дають підстави вважати ці документи штучно створеними для надання законності позовним вимогам. Просить суд стягнути із позивача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 8 000 грн. 
Відповідач також заявив клопотання про витребування первинних документів, які б підтверджували перехід прав вимоги.
06.03.2026 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача спростовує твердження відповідача про відсутність переходу права вимоги, зазначаючи, що воно відбувалося послідовно через декілька договорів факторингу. 
Первинний кредитний договір № 482839270 укладено 02.02.2021 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 . Надалі право вимоги перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та Реєстру прав вимоги № 128 від 06.04.2021. Строк дії цього договору факторингу неодноразово продовжувався додатковими угодами до 31.12.2024. 
Позивач стверджує, що відповідач неправильно трактував положення договору та дійшов хибного висновку, що передача права вимоги відбувається у момент підписання договору. Насправді ж право вимоги переходить у момент підписання реєстру, який є невід`ємною частиною договору факторингу. Зокрема, реєстр прав вимоги до договору факторингу від № 28/1118-01 від 28.11.2018, до якого включено кредитний договір № 482839270 від 02.02.2021 укладено 06.04.2021, тобто через чотири місяці після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не є майбутнім.
Крім того, позивач наводить, що реєстр прав вимоги, підписаний сторонами, містить всі необхідні дані (сума вимоги, боржник, дата переходу, підписи), тобто є достатнім доказом передачі права вимоги.
Наступний перехід відбувся до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 (строк дії якого було продовжено додатковими угодами до 30.12.2024) та Реєстром № 9 від 30.05.2023. 
Остаточним набувачем права вимоги став позивач — ТОВ «ФК «Ейс» на підставі договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 та відповідного Акту прийому-передачі Реєстру боржників на суму 77 778,00 грн. 
Позивач покликається на постанову Верховного Суду від 07.01.2026 у зразковій справі № 727/2790/25, відповідно до якої судом зроблено висновок щодо правомірності переходу права вимоги на підставі Договору факторингу № 28/1118-0128 від 11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», та звернуто увагу на правомірність договору факторингу, якою допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. 
Стосовно оплати за договором факторингу, позивач наголошує, що за умовами договорів факторингу право вимоги переходить до нового кредитора в момент підписання реєстру або акту прийому-передачі. Відсутність або відтермінування фінансування є виключно внутрішніми відносинами фінансових компаній і не впливає на дійсність відступлення права вимоги.
Позивач вважає, що оскільки в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання Реєстру прав вимог або Реєстру боржників та Акту прийому-передачі реєстру, ним належним чином доведено факт переходу права вимоги. 
Позивач зазначає, що подання актів звірки має виключно допоміжне доказове значення та було здійснене останнім з метою підтвердження відсутності непогашених фінансових зобов`язань між сторонами. Тобто, зазначені документи лише додатково узгоджують і відображають стан взаєморозрахунків, однак самі по собі не впливають на факт доведеності переходу права вимоги.
Стосовно тверджень відповідача стосовно реєстрів права вимоги, позивач наводить, що витяги з реєстрів боржників (прав вимог) формуються безпосередньо клієнтом та фактором, тобто сторонами договору факторингу. Позивач, як новий кредитор, не має впливу на їх форму чи вигляд, а також доступу до повного реєстру. Крім того, надання повних текстів реєстрів є неможливим, оскільки вони містять конфіденційну інформацію, комерційну таємницю та персональні дані інших боржників. Натомість надані витяги з реєстрів містять усі необхідні реквізити, підписи й печатки, що є належними доказами в розумінні ЦПК України. 
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором, позивач повідомляє про обізнаність відповідача з умовами договору до його підписання. Кредитний договір укладено в електронній формі через сайт первісного кредитора з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідач особисто обрав умови продукту «Смарт», підписав договір та додаткові угоди від 03.02.2021 та 11.02.2021 про збільшення тіла кредиту до 22 000,00 грн. Відповідач погодився з Правилами надання коштів та мав 14 днів на відкликання згоди, проте цим правом не скористався. Нарахування відсотків здійснювалося за погодженою дисконтною ставкою (1,16% на день), а після прострочення — за ставкою 2,30% на день. 
Позивач зазначає, що стягнення процентів поза межами строку кредитування є правомірним на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки сторони у п. 4.3 договору чітко кваліфікували ці кошти як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Позивач вважає заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн завищеними, неспівмірними зі складністю справи та виконаним обсягом роботи. З огляду на критерії розумності, реальності, позивач просить перерозподілити ці витрати. Водночас власні витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн підтверджені актом прийому-передачі виконаних робіт.
11.03.2026 від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому останній не погоджується з аргументами позивача, посилаючись на те, що ТОВ «ФК «ЕЙС» не надало належних доказів переходу права вимоги за кредитним договором № 482839270 від 02.02.2021 на першому етапі від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а отже, і всі наступні договори факторингу не підтверджують правомірність вимог останнього кредитора. На думку відповідача, позивач не надав платіжних документів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а подані витяги з реєстрів прав вимоги відповідач ставить під сумнів та просить суд витребувати їхні оригінали.
Щодо суті заборгованості, відповідач зазначає, що кредитний договір було укладено на суму 10 000 грн строком на 30 днів (дисконтний період), і жодних дій для його продовження в особистому кабінеті відповідач як позичальник не вчиняв. Вказує, що після закінчення погодженого строку кредитування право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припиняється, а подальші взаємовідносини переходять в охоронні та регулюються ст. 625 ЦК України. 
Оскільки позивач не просив про нарахування за статтею 625 ЦК України, а продовжував неправомірно нараховувати договірні відсотки поза межами 30-денного строку, загальний розмір обґрунтованої заборгованості на момент закінчення строку договору становить 13 480 грн (10 000 грн тіло кредиту та 3 480 грн проценти за 30 днів). Крім того, умови договору щодо надмірних процентних ставок є несправедливими, порушують а принципи розумності й добросовісності.
Стосовно судових витрат, відповідач вважає заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн безпідставними та завищеними, оскільки позовна заява була підписана директором компанії, а в протоколі погодження вартості послуг адвоката взагалі відсутня послуга зі складання позову. Враховуючи малозначність справи, ці витрати мають бути зменшені та задоволені пропорційно до визнаної судом суми боргу (17,33%), що становить 86,66 грн для правничої допомоги та 461,33 грн для судового збору. 
Водночас відповідач заявляє вимогу про стягнення з позивача власних витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн на підставі наданого договору та акта виконаних робіт. На підставі викладеного, відповідач просить суд витребувати оригінали договорів факторингу та реєстрів прав вимоги у первісних кредиторів, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» задовольнити лише частково в розмірі 13 480 грн, а також стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 8 000 грн витрат на правничу допомогу
12.03.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній вказує, що позичальник отримав 22 000 грн строком на 30 днів, підписавши електронний договір через сайт moneyveo.ua, але зобов`язання вчасно не виконав. Розрахунок включає щоденні нарахування за дисконтною ставкою (1,16% в день), збільшення тіла кредиту за додатковими угодами та нарахування за базовою ставкою (2,30% в день) після закінчення дисконтного періоду, що є узгодженою сторонами мірою відповідальності. 
Щодо відступлення права вимоги, позивач доводить послідовність та безперервність ланцюга факторингу на підставі відповідних рамкових договорів та реєстрів боржників. 
Позивач зазначає, що надані витяги з реєстрів оформлені належним чином, а надання повних реєстрів неможливе через захист персональних даних боржників, комерційну таємницю та конфіденційність. Заперечення відповідача щодо форми договорів чи відсутності факту оплати позивач вважає безпідставними, оскільки ці угоди не визнані недійсними у судовому порядку.
У частині судових витрат позивач наполягає на стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн, що підтверджується актом наданих послуг від 29.12.2025 з Адвокатським бюро «Соломко та партнери». Водночас вимоги відповідача про стягнення з позивача 8 000 грн на правничу допомогу адвоката Мікрюкова С. В. компанія вважає необґрунтованими та завищеними. 
Позивач вказує, що надана відповідачем розрахункова квитанція № 01 складена самим адвокатом, а в матеріалах справи відсутні належні фінансові докази реальної оплати (квитанції до прибуткового касового ордера або платіжні доручення). 
На підставі викладеного представник позивача просить суд врахувати пояснення, покласти судові витрати на відповідача та повністю задовольнити позов, стягнувши з ОСОБА_1 77 778,00 грн заборгованості (22 000 грн — тіло кредиту, 55 778 грн — проценти), а також 2 662,40 грн судового збору.
16.03.2026 від представника відповідача надійшли заперечення щодо прийняття до розгляду додаткових письмових пояснень ТОВ «ФК «ЕЙС» від 11.03.2026, в яких зазначає, що відповідно до ст. 174 ЦПК України аргументи по суті справи викладаються виключно у визначених законом заявах, а додаткові пояснення можуть подаватися лише за дозволом суду і щодо окремого питання. Оскільки суд такого дозволу не надавав, а поданий позивачем документ за своїм змістом є фактично відповіддю на відзив. У зв`язку з цим заявник просить суд залишити додаткові пояснення ТОВ «ФК «ЕЙС» від 11 березня 2026 року без розгляду та попередити позивача про недопустимість зловживання процесуальними правами.
16.03.2026 від представника позивача надійшла відповідь на заперечення представника відповідача, в наголошує на законності надання додаткових аргументів та доказів для об`єктивного вирішення спору. Просить суд прийняти заперечення на клопотання, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 482839270 від 02.02.2021 в загальному розмірі 77 778,00 грн (яка включає 22 000,00 грн тіла кредиту та 55 778,00 грн відсотків). Крім того, заявник просить покласти на відповідача судові витрати, що складаються з 2 662,40 грн судового збору та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу
18.03.2026 від представника відповідача, адвоката Мікрюкова С. В. надійшло клопотання-заперечення, в якому просить залишити без розгляду заперечення на клопотання від 16.03.2026, подане позивачем, а також попередити ТОВ «ФК «ЕЙС» про неприпустимість зловживання процесуальними правами.
10.04.2026 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача та відповідача.
04.05.2026 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при подачі позовної заяви просили розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. На обґрунтування своїх заперечень посилалися на відсутність належних і допустимих доказів укладення відповідачем додаткових угод про збільшення суми кредиту, недоведеність належного переходу права вимоги до позивача за ланцюгом договорів факторингу, а також на неправомірність нарахування договірних процентів після закінчення строку кредитування. Просив суд врахувати наведені у відзиві, запереченнях та інших поданих процесуальних документах доводи, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що 02.02.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 482839270, який підписаний одноразовим ідентифікатором MNV642CH, та відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 10 000 грн шляхом перерахування через банк-провайдер на банківську картку 5168-75XX-XXXX-6573 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Відповідно до п. 1.2 договору, кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (далі – «Дисконтний період»). У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту.
Відповідно до п. 1.7 договору, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: 
1.7.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; 
1.7.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. 
Згідно з п. 1.8 договору, проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2. договору, нараховуються за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником.
Пунктом 2.2 договору визначено права та обов`язки позичальника. Зокрема, згідно пп. 2.2.1. позичальник має право: 2.2.1.5. протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення договору відмовитися від такого договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. У такому випадку позичальник зобов`язаний повернути суму отриманого кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом відповідно до кількості днів користування. Про намір відмовитися від договору позичальник повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів у порядку, визначеному законодавством). Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.
Відповідно до п. 4.1 договору, невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua. 
Згідно з п. 4.2 договору, строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п. 1.2 договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п. 1.3. та п. 1.7. договору. У будь-якому разі зобов`язання що виникли під час дій договору діють до повного їх виконання. 
Згідно довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» позичальником ОСОБА_1 було здійснено акцепт оферти (підписання договору одноразовим ідентифікатором) щодо кредитного договору №: 482839270 від 02.02.2021 сума кредиту 10 000 грн 00 коп.: одноразовий ідентифікатор MNV642CH, ідентифікатор відправлено позичальнику 02.02.2021 14:27:56, номер телефону НОМЕР_1 , Ідентифікатор введено позичальником/відправлено Товариству 02.02.2021 14:28:17, перерахування грошових коштів позичальнику 02.02.2021 14:28:31.
В матеріалах справи наявні додаткова угода від 03.02.2021 до договору № 482839270 від 02.02.2021 та додаткова угода від 11.02.2021 до договору № 482839270 від 02.02.2021.
Згідно п. 1 додаткової угоди від 03.02.2021, сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 10000 грн 00 коп. (десять тисяч грн. нуль коп.) з 03.02.2021 р. на строк дії договору № 482839270 від 02.02.2021 р. (надалі – «договір») на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору.
Згідно п. 1 додаткової угоди від 11.02.2021, сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 2000 грн 00 коп. (дві тисячі грн. нуль коп.) з 11.02.2021 р. на строк дії договору № 482839270 від 02.02.2021 р. (надалі – «Договір») на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору.
Означені додаткові угоди не містять відомостей про їх підписання відповідачем ані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, ані власноручним підписом. 
Згідно даних платіжного доручення № 2a2a3c5e-8eac-4109-a001-72143c9b8dd8 від 02.02.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на рахунок ОСОБА_1 № 5168-75XX-XXXX-6573 було перераховано 10 000,00 грн, призначення платежу: Переказ коштів згідно договору № 482839270 від 02.02.2021, ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. 
Згідно даних платіжного доручення № 30cafafa-d850-4fad-a34f-2327b60b6922 від 03.02.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на рахунок ОСОБА_1 № 5168-75XX-XXXX-6573 було перераховано 10 000,00 грн, призначення платежу: Переказ коштів згідно договору № 482839270 від 02.02.2021, ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. 
Згідно даних платіжного доручення № e04c38b8-bb81-4429-ac95-5ad379564f12 від 11.02.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на рахунок ОСОБА_1 № 5168-75XX-XXXX-6573 було перераховано 2 000,00 грн, призначення платежу: Переказ коштів згідно договору № 482839270 від 02.02.2021, ОСОБА_1 , код НОМЕР_2 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_3 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. 
В матеріалах справи наявні додаткова угода від 03.02.2021 до договору № 482839270 від 02.02.2021 та додаткова угода від 11.02.2021 до договору № 482839270 від 02.02.2021.
Згідно п. 1 додаткової угоди від 03.02.2021, сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 10000 грн 00 коп. (десять тисяч грн. нуль коп.) з 03.02.2021 р. на строк дії договору № 482839270 від 02.02.2021 р. (надалі – «договір») на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору.
Згідно п. 1 додаткової угоди від 11.02.2021, сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 2000 грн 00 коп. (дві тисячі грн. нуль коп.) з 11.02.2021 р. на строк дії договору № 482839270 від 02.02.2021 р. (надалі – «Договір») на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору.
Означені додаткові угоди не містять відомостей про їх підписання відповідачем ані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, ані власноручним підписом. 
На виконання ухвали суду від, АТ КБ «ПРИВАТБАНК БАНК» надано інформацію про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано картку № НОМЕР_4 , також емітувалися інші картки. Номер телефону, на який відправлялася інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою, який був фінансовим: НОМЕР_5 знаходився у анкетних даних ОСОБА_1 . Також повідомлено, що по рахунку № НОМЕР_4 було зарахування коштів на суму 10000,00 грн за період 02.02.2021-08.02.2021: від 02.02.2021, 03.03.2021, було зарахування коштів на суму 2000,00 грн за період 11.02.2021-16.02.2021: 11.02.2021. 
28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. 
Додатковою угодою № 19 від 28.11.2019 строк дії договору продовжено до 31.12.2020.
Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 викладено текст договору у новій редакції та продовжено строк дії договору до 31.12.2021.
Відповідно до п. 4.1 договору факторингу № 28/1118-01, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 128 від 06.04.2021 за договором факторингу № 28/1118-01 від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги, зокрема, до відповідача ОСОБА_1 . 
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 128 від 06.04.2021 ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки: НОМЕР_2 , кредитний договір № 482839270 від 02.02.2021, заборгованість по основному боргу 22 000,00 грн, заборгованість за відсотками 27 442,00 грн, загальна заборгованість 49 442,00 грн, сума фінансування 8 800,00 грн. 
Актом звірки взаємних розрахунків та Протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги підтверджується факт передачі грошових коштів у розпорядження первісного кредитора зі сторони ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» згідно Договору факторингу № 28/1118-01 за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені в Реєстрі вимоги №128 від 06.04.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 на загальну суму 8 383 763,92 грн.
05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01.
Додатковою угодою № 2 від 03.08.2021 строк дії договору продовжено до 31.12.2022.
Додатковою угодою № 3 від 30.12.2022 строк дії договору продовжено до 31.12.2024.
Відповідно до реєстру боржників № 9 від 30.05.2023 за договором факторингу № 05/0820-01 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги, зокрема, до відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 за договором факторингу 05/0820-01 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки: НОМЕР_2 , кредитний договір № 482839270 від 02.02.2021, заборгованість по основному боргу 22 000,00 грн, заборгованість за відсотками 55 778,00 грн, загальна заборгованість 77 778,00 грн.
Платіжною інструкцією № 4097 від 30.05.2023 підтверджується факт передачі грошових коштів у розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зі сторони ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» згідно договору факторингу № 05/0820-01 за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені в Реєстрі вимоги № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 на суму 3 818 981,17 грн, призначення платежу: Оплата за відступлення права вимоги згідно Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023р. та Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року. Без ПДВ.
11.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 11/07/25-Е.
Відповідно до реєстру боржників № б/н від 14.07.2025 за договором факторингу № 11/07/25-Е від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги, зокрема, до відповідача ОСОБА_1 . 
Відповідно до реєстру прав вимоги № б/н від 14.07.2025 за договором факторингу 11/07/25-Е від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , кредитний договір № 482839270 від 02.02.2021, сума боргу 77 778,00 грн, прострочене тіло 22 000,00 грн, прострочені відсотки 55 778,00 грн, сума фінансування 220,00 грн.
Платіжною інструкцією № 360 від 24.09.2025 підтверджується факт передачі грошових коштів ТОВ «ФК «ЕЙС» на рахунок ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» у якості оплати фінансування за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 у сумі 1 177 850,80 грн, та від 19.09.2025 № 357 в сумі 500 000,00 грн, та від 19.09.2025 № 358 в сумі 500 000,00 грн, та від 18.09.2025 №355 в сумі 500 000,00 грн, та від 19.09.2025 № 356 в сумі 500 000,00 грн, та від 12.08.2025 № 317 в сумі 2 000 000,00 грн, та від 04.09.2025 № 344 в сумі 500 000,00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за кредитним договором № 482839270 від 02.02.2021 здійснювалось нарахування відсотків ОСОБА_1 за період з 02.02.2021 по 06.04.2021 (02.02.2021 від суми 10 000,00 грн; з 03.02.2021 по 10.02.2021 від суми 20 000,00 грн; з 11.02.2021 22 000,00 грн). Заборгованість за тілом кредиту становить 22 000,00 грн, заборгованість за відсотками – 27 442,00 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитним договором № 482839270 від 02.02.2021 здійснювалось нарахування відсотків ОСОБА_1 за період з 07.04.2021 по 01.06.2021. Заборгованість за тілом кредиту становить 22 000,00 грн, заборгованість за відсотками – 55 778,00 грн.
Відповідно до виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 482839270 від 02.02.2021 заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором станом на 26.12.2025 (включно) складає 77 778,00 грн. Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить: 22 000,00 грн. Станом на 26.12.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» повідомляє, що заборгованість за кредитним договором не погашена. 
Відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору № 482839270 від 02.02.2021 та отримання грошових коштів у розмірі 22 000,00 грн. 
Однак, визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 482839270 від 02.02.2021 у розмірі 13 480,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 10 000 грн, заборгованість за процентами – 3480,00 грн (нараховані за % ставкою – 423,3 % річних за 30 днів). Решту позовних вимог не визнає, з огляду на те, що розмір відсотків, нарахований за основним договором за період понад 30 днів, не відповідає умовам договору, а кошти у розмірі 12 000 грн були отримані на підставі додаткових угод, які відповідач не підписував. Водночас, відсотки, нараховані на суму 12 000 грн, отриману на підставі додаткових угод, не були узгоджені з відповідачем, відтак не визнаються ним.
Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд враховує наступні норми права.
Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі – ЦПК України), кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
За змістом ст. 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу положень ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
За приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Також, приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № 482839270 від 02.02.2021 відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Вказані правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 Цивільного кодексу України)
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
В силу положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стосовно переходу права вимоги за договорами факторингу
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги.
Крім того, у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 48) Велика Палата Верховного Суду додатково навела ознаки договору факторингу: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом про фінансові послуги умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
У ч. 1 ст. 514 ЦК України закріплене правило, за яким обсяг прав, що передаються, визначається на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
Формулювання цієї норми вказує на її диспозитивність, тобто не виключається можливість зміни обсягу прав. Таким чином, відступлення прав, обсяг яких буде визначено в майбутньому, вважається законодавчо прийнятним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
На підставі ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Отже, виходячи із положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги.
Таким чином, суд відкидає твердження представника відповідача про недоведеність переходу права вимоги до відповідача від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».
Судом встановлено, що строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було продовжено додатковими угодами, зокрема, до 31.12.2021. 
Тобто, станом на 06.04.2021, день коли ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право вимоги до відповідача згідно реєстру права вимоги № 128 від 06.04.2021, договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 був чинним.
Наведене стосується також і договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», строк дії якого було продовжено додатковими угодами до 31.12.2024.
11.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 11/07/25-Е.
Таким чином, до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшли всі права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 482839270 від 02.02.2021.
В матеріалах справи відсутні докази на спростування правомірності наданих позивачем витягів з реєстру боржників за означеними договорами факторингу.
Стосовно тверджень відповідача про відсутність доказів фінансування за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, суд зазначає таке.
Умовами укладеного договору передбачено перехід права вимоги від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру права вимог.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази недійсності договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а перехід права вимоги за означеним договором відбувається саме в день підписання сторонами реєстру права вимог, а не надходження фінансування.
Судом встановлено та не заперечується сторонами укладення кредитного договору № 482839270 від 02.02.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 на суму 10 000,00 грн.
Стосовно укладення додаткових угод від 03.02.2021 та від 11.02.2021 до договору № 482839270 від 02.02.2021 – судом встановлено відсутність підпису відповідача на означених документах.
Водночас, згідно наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК БАНК» інформації, підтверджується фактичне отримання відповідачем 10 000,00 грн та 2 000,00 від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 03.02.2021 та 11.02.2021, а матеріали справи не містять доказів повернення цих коштів ОСОБА_1 . 
Також у матеріалах справи відсутня відмова позичальника від договору повністю або в частині.
Таким чином, суд доходить висновку про те, що хоч відповідач не вчиняв активних дій для укладання додаткових угод на отримання 12 000,00 грн від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», однак ОСОБА_1 після надходження таких коштів на власний банківський рахунок не вчиняв активних дій щодо повернення коштів позичальнику.
Доказів виконання наявних грошових зобов`язань ані перед позивачем у справі, ані перед попередніми кредиторами відповідачем суду не надано.
З урахуванням викладеного, суд вважає підставними позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 22 000,00 грн основного боргу.
Стосовно нарахування відсотків за кредитним договором
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно положень ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
На підтвердження вимог в частині стягнення процентів, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, надано Договір кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту, які підписаний відповідачем, у яких міститься інформація щодо процентної ставки за кредитом.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі ст. 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
У матеріалах справи відсутні докази продовження строку договору (дисконтного періоду) після закінчення дисконтного періоду 03.03.2021, здійснення позичальником ОСОБА_1 сплати всіх нарахованих процентів, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду.
Враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення заборгованості за кредитом, відповідно до положень п. 1.7 договору № 482839270 від 02.02.2021, загальний строк дії договору продовжився на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду з зобов`язанням відповідачу щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Оскільки сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином.
Враховуючи укладення відповідачем кредитного договору № 482839270 від 02.02.2021 на суму 10 000,00 грн та відсутність доказів вчинення відповідачем дій на укладення додаткових угод, судом здійснено розрахунок нарахування відсотків за користування кредитом саме на суму 10 000,00 грн:
Період розрахунку: з 02.02.2021 року по 03.03.2021 року - 30 днів [Проценти] = 10 000,00 грн (сума боргу) ? 1,600% (процентна ставка) / 100% ? 30 (кількість днів) = 4 800,00 грн.
Період розрахунку: з 04.03.2021 року по 01.06.2021 року - 90 днів [Проценти] = 10 000,00 грн (сума боргу) ? 2,300% (процентна ставка) / 100% ? 90 (кількість днів) = 20 700,00 грн.
З урахуванням викладеного, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 47 500,00 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 22 000,00 грн; заборгованість за відсотками 25 500,00 грн.
Відсотки, які нараховані на суму 12 000 грн, задоволенню не підлягають, оскільки такі не були узгоджені з відповідачем.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи наведене, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, ОСОБА_1 односторонньо порушив взяті на себе зобов`язання за договором, відтак суд приходить висновку, що позов про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту 22 000,00 грн та відсотків в розмірі 25 500,00 грн підставний та підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позов ТОВ «ФК «ЕЙС» задоволено частково, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 625,93 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16: склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано: договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025; Додаткову угоду № 25770904604 від 01.09.2025 до Договору правничої допомоги № 20/08/25 01 від 20.08.2025; Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору надання правничої допомоги згідно Договору правничої допомоги, в якому зазначено перелік наданих послуг та вартість таких становить 7 000,00 грн.
В той же час, стороною позивача не надано суду документального підтвердження, що витрати на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн було сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ», а тому вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат в сумі 7 000,00 грн, пов’язаних з правничою допомогою, до задоволення не підлягає, оскільки понесення позивачем таких витрат не підтверджено документально.
На підтвердження витрат на правову допомогу представником відповідача подано: договір № 03/26 від 26.02.2026; квитанцію № 03/26 від 26.02.2026 на суму 8 000,00 грн, сформовану адвокатом Мікрюковим С. В.; попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу від 04.03.2026 на суму 7 000,00 грн; додатковий правочин до договору про надання правничої допомоги № 03/26 від 26.02.2026 від 05 березня 2026 року та акт приймання-передачі виконаних робіт від 05.03.2026 на суму 8 000,00 грн.
Однак, стороною відповідача не надано суду документального підтвердження (банківські документи), що витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн було сплачено, а тому вимога представника відповідача про стягнення з позивача судових витрат в сумі 8 000,00 грн, пов’язаних з правничою допомогою, до задоволення не підлягає, оскільки понесення відповідачем таких витрат не підтверджено документально.
На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 526, 527, 530, 598, 599, 610, ч. 2 ст. 1050, ст. 1054 ЦК України, суд
ухвалив:
позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», в інтересах якого діє представник Поляков Олексій Володимирович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 500 грн, з яких: 22 000 грн основного боргу, 25 500 грн заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 1625,93 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.
Відмовити ОСОБА_1 у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» Місцезнаходження: 02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13 ЄДРПОУ: 42986956; 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 10.06.2026.
Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області В. В. Чепка