Провадження № 2/748/236/26	

Єдиний унікальний № 748/3243/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого-судді Кухти В.О.,
секретаря  Костюк С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –
В С Т А Н О В И В :
29.09.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області через електронний суд надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»:
1) заборгованість за кредитним договором № 7672526 від 18.10.2022 р. в загальному розмірі 19 496,29 грн;
2) сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн;
3) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
Вимоги обґрунтовує тим, що 18.10.2022 р. між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію» було укладено вказаний кредитний договір у електронній формі, підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора U20191, за умовами якого товариство перерахувало відповідачу на його банківську картку грошові кошти в сумі 7 000,00 грн, цим самим виконавши свої фінансові зобов`язання, а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити відсотки за його користування в порядку та строки, визначені договором. 28.03.2023 р. ТОВ «Мілоан» та позивач уклали Договір факторингу № 93-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7672526 від 18.10.2022 р. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 93-МЛ від 28.03.2023 р. від ТОВ «Мілоан» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 19 496,30 грн, з яких: 5 210,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 14 286,30 грн – заборгованість за відсотками. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Разом із позовною заявою позивач подав клопотання про витребування доказів, у якому просить суд витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» відомості та документи, що підтверджують належність банківської картки з прихованим номером № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інформацію щодо здійснення 18.10.2022 р. транзакції в сумі 7 000,00 грн на зазначену картку, зокрема про факт зарахування коштів на рахунок власника та проведення верифікації його особи.
Ухвалою судді від 03.10.2025 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, а також задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав. Крім того, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення позивач не заперечує.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 18.10.2022 р. відповідач в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті miloan.ua подала анкету-заявку на кредит № 7672526, на підставі якої 18.10.2022 р. між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 7672526. За умовами вказаного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 7 000,00 грн на строк 105 днів, з яких пільговий період складає 15 днів та закінчується 31.01.2023 р., шляхом безготівкового переказу на її картковий рахунок № НОМЕР_1 , із встановленням процентів за користування кредитом: протягом пільгового періоду 1 575,00 грн за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду; протягом поточного періоду 18 900,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду, зі сплатою комісії за надання кредиту в сумі 700,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (а.с.23 зворот-28).
Кредитний договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті відповідача та разом із додатками у виді графіку платежів та паспорту споживчого кредиту був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором U20191 (а.с.30 зворот).
Уклавши вказаний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежі, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором.
Згідно із платіжним дорученням 85031672, 18.10.2022 р. ТОВ «Мілоан» на картку відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_2 було перераховано 7 000,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору № 7672526 (а.с.31).
28.03.2023 р. між ТОВ «Мілоан» та позивачем був укладений договір відступлення прав вимоги № 93-МЛ, за яким права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстру боржників, укладеними між кредитором і боржником, за плату були відступлені позивачу (а.с.33-37).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 93-МЛ від 28.03.2023 р. (а.с.38 зворот), відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» (а.с.31 зворот, 31), позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7672526 від 18.10.2022 р. на суму 19 496,30 грн, яка складається з: 5 210,00 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 14 286,30 грн – заборгованість за відсотками, 0,00 грн – залишок по комісії, 0,00 грн – заборгованість по штрафам/пені (а.с.38 зворот).
12.09.2025 р. позивачем на адресу відповідача була надіслана досудова вимога, у якій відповідача повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 7672526 від 18.10.2022 р. та запропоновано здійснити негайне погашення заборгованості в сумі 19 496,30 грн (а.с.40).
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлено, що позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, основним видом діяльності якої є 64.92 Інші види кредитування (а.с.40 зворот, 41).
08.12.2025 р. до суду надійшла витребувана інформації від АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 . Клієнта ОСОБА_1 верифікований шляхом підписання Анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 08.06.2022 р. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» у наданій суду інформації зазначив, що по рахунку № НОМЕР_3 було зараховано кошти на суму 7 000,00 грн від 18.10.2022 р. (а.с.59).
Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
У ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
У силу ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповіда заборгованості за кредитним договором.
У свою чергу відповідачем, яка відзиву на позов не подала, не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, взятих на себе договором та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 19 496,30 грн, яка складається з: 5 210,00 грн – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 14 286,30 грн – заборгованість за відсотками.
Також, у зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, суд вирішує питання про розподіл витрат на правничу допомогу у даній справі.
Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.
За приписами ст. ст. 133, 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК, судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду подано: 1) договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 р., укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» про надання послуг правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта (а.с.42 зворот); 2) акт № 1039 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 05.09.2025 р. на суму 8 000,00 грн (а.с.43); 3) детальний опис від 05.09.2025 р. наданих послуг до акту № 1039 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 р. із зазначенням загальної кількості витрачених годин адвокатом 6 год. 30 хв. (а.с.43 зворот); 4) ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» адвокатом Усенком Михайлом Ігоровичем (а.с.44); 5) виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Адвокатського об`єднання «Апологет» (а.с.41 зворот,42).
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. у справі № 372/1010/16-ц.
Оскільки факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджений позивачем, а позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд разом із тим вважає заявлений розмір витрат надмірним та таким, що підлягає зменшенню. З урахуванням того, що справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження та є типовою, а також виходячи з принципів розумності та співмірності, суд дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на правничу допомогу з 8 000,00 грн до 5 000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно із платіжної інструкції № 23084 від 19.09.2025 р. позивач сплатив судовий збір за подання даної позовної заяви до суду у розмірі 2 422,40 грн.
Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 289, 354 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ: 35234236, місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, 28 корпус, 4-й поверх) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 7672526 від 18 жовтня 2022 року в загальному розмірі 19 496 (дев`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто шість) гривень 30 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право протягом двадцяти днів з дня вручення заочного рішення подати заяву на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя        В.О. Кухта