ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 червня 2026 року справа №200/1636/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 р. у справі № 200/1636/25 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач, ГУПФУ), в якому просив: 
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 лютого 2025 року № 046350018643 про відмову у призначенні позивачу пенсії; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу періоди навчання з 1 вересня 2001 року по 31 грудня 2003 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а також періоди навчання з 1 січня 2004 року по 23 травня 2004 року, з 4 липня 2004 року по 30 січня 2005 року, з 4 травня 2005 року по 30 червня 2005 року до загального та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу періоди роботи з 10 вересня 2018 року по 14 вересня 2018 року, з 7 листопада 2018 року по 19 листопада 2018 року, з 4 квітня 2019 року по 15 квітня 2019 року, з 15 жовтня 2019 року по 29 жовтня 2019 року, з 10 березня 2020 року по 24 березня 2020 року, з 22 вересня 2020 року по 12 жовтня 2020 року та з 8 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу період проходження військової служби з 10 липня 2015 року по 12 жовтня 2016 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на пільгових умовах – як один місяць служби за три місяці, а період проходження військової служби з 1 лютого 2025 року по 20 лютого 2025 року до загального та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 20 лютого 2025 року та провести відповідні виплати.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд: 
Визнав протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 лютого 2025 року № 046350018643 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 лютого 2025 року про призначення пенсії за віком та зарахувати до його пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року № 1058-IV, періоди його роботи з 10 вересня 2018 року по 14 вересня 2018 року, з 7 листопада 2018 року по 19 листопада 2018 року, з 4 квітня 2019 року по 15 квітня 2019 року, з 15 жовтня 2019 року по 29 жовтня 2019 року, з 10 березня 2020 року по 24 березня 2020 року, з 22 вересня 2020 року по 12 жовтня 2020 року та з 8 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року.
В задоволенні інших позовних вимог – відмовив.
Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог, а саме:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.2001 по 31.12.2003 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також періоди навчання з 01.01.2004 по 23.05.2004, з 04.07.2004 по 30.01.2005, 04.05.2005 по 30.06.2005 до загального та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 період проходження військової служби з 10.07.2015 по 12.10.2016 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах – як один місяць служби за три місяці, а період проходження військової служби з 01.02.2025 по 20.02.2025 до загального та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20.02.2025 та провести відповідні виплати.
В обґрунтування скарги зазначено, що згідно з дипломом серії НОМЕР_2 від 30.06.2005 та додатку до нього, позивач вступив та навчався у професійно-технічному навчальному закладі у Павлоградському технікумі на базі повної середньої освіти з 01.09.2001 по 30.06.2005 за спеціальністю «Технологія підземної розробки корисних копалин» і здобув кваліфікацію «гірничий технік-технолог».
Після закінчення навчання (30.06.2005), позивач з 17.10.2005 позивач почав працювати на посаді гірника підземного з повним робочим днем у шахті у ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», яка відноситься до списку, затвердженого постановою КМУ № 202 від 31.03.1994, і дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. 
Водночас влаштування на роботу відбулось через 3 місяці і 17 днів, тобто фактично перерва між навчанням та подальшою роботою дійсно складала 17 днів.
Проте така обставина не може враховуватись судом до уваги, як підстава не зарахування періоду навчання до пільгового стажу, оскільки під час даного періоду навчання позивач вже був працевлаштований на посадах, які дають право на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача та поданими довідками, а також визнано відповідачем згідно з протоколом розрахунку стажу. Зокрема, довідкою ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 03.02.2025 № 104 підтверджується, що позивач: з 24.05.2004 по 03.07.2004 працював за професією учень гірника підземного дільниці шахтного транспорту з повним робочим днем у шахті; з 31.01.2005 по 03.05.2005 працював за професією учень гірника підземного дільниці шахтного транспорту з повним робочим днем у шахті.
Так, на дані роботи позивач був офіційно працевлаштований, що підтверджується зазначенням у довідці реквізитів наказів про прийняття та звільнення з роботи.
Отже, період навчання з 01.09.2001 по 31.12.2003 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.
Також, скаржник зазначає, що на професійне навчання позивача в Павлоградському технікумі поширюються положення ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту».
Крім того, зарахування періоду навчання до пільгового стажу у повній мірі залежить від того, чи була особа працевлаштована протягом навчання або протягом трьох місяців після закінчення навчання на роботу за набутою професією, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників.
Крім того просить врахувати, що це спеціальна норма, що прямо передбачає можливість зарахування періоду навчання до пільгового стажу, без згадки про необхідність сплати страхових внесків.
Норма має імперативний характер - вона не ставить за умову наявність внесків до Пенсійного фонду, а лише передбачає: навчання у професійно-технічному навчальному закладі; подальше працевлаштування за здобутою професією не пізніше трьох місяців після завершення навчання.
Відсутність запису в Державному реєстрі застрахованих осіб чи несплата єдиного соціального внеску не є підставою для відмови в зарахуванні цього періоду до пільгового стажу, якщо виконується вимога трудової наступності.
Отже, періоди навчання з 01.01.2004 по 23.05.2004, з 04.07.2004 по 30.01.2005, 04.05.2005 по 30.06.2005 підлягають зарахуванню до загального та пільгового стажу позивача.
Також скаржник зазначає, що застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 в редакції після 19.02.2022, свідчить про порушення ст. 58 Конституції України.
Згідно розпорядження ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 14.07.2015 № 885-к, позивача було звільнено від основної роботи (зі збереженням місця роботи та середньої заробітної плати) з 10.07.2015 у зв`язку з призовом на військову службу за частковою мобілізацією відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 № 15/2015. Загалом позивач проходив військову службу з 10.07.2015 по 12.10.2016, що підтверджується військовим квитком та довідкою від 17.102016 № 4/832.
На момент призову позивача на військову службу, останній працював на посаді гірничого майстра підземного з повним робочим днем у шахті, що відноситься до списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах, пов`язаних з видобутком вугілля затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994.
Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
Відповідно до абзацу 7 підпункту 1 пункту 2.3 розділу II «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей» затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2014 № 530 (у редакції, чинній на час проходження військової служби з 10.07.2015 по 12.10.2016 - від 14.08.2014), час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три при обчисленні вислуги років для призначення пенсій.
Таке положення було закріплено і у постановах Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 (у редакції, чинній на час проходження військової служби з 10.07.2015 по 12.10.2016 - від 04.02.2015), а саме згідно абзацу 7 підпункту 1 пункту 3, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три до вислуги років для призначення пенсій.
Отже, на час проходження позивачем військової служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції, діяли норми які передбачали можливість пільгового зарахування військової служби (один місяць служби за три) саме для призначення пенсії.
У даному випадку мають застосовуватися постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 та наказ Міноборони України від 14.08.2014 № 530 у редакціях, чинних на час проходження позивачем військової служби з 10.07.2015 по 12.10.2016, оскільки вони є більш сприятливими для позивача в аспекті розрахунку його стажу.
Оскільки право позивача на пільгове обчислення періоду участі в антитерористичній операції виникло до прийняття Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 постанови № 119 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, позивач мав легітимні очікування стосовно застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 та наказу Міноборони України від 14.08.2014 № 530 в редакціях на час проходження служби, та не міг передбачити внесення змін до них.
Отже, період проходження військової служби з 10.07.2015 по 12.10.2016 підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, на пільгових умовах – як один місяць служби за три місяці
Також, згідно наказу ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 20.04.2022 № 75/28 (інформація згідно довідки від 09.01.2025 № 21), позивача було увільнено від роботи (зі збереженням місця роботи та середньої заробітної плати) з 20.04.2022 у зв`язку з призовом на військову службу за мобілізацією відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». Позивач проходить військову службу з 20.04.2022 і по сьогодні (у тому числі станом на 20.02.2025 – день подачі заяви про призначення пенсії). У військовому квитку відсутня позначка про виключення з військової частини і взагалі про звільнення з військової служби.
На момент призову позивача на військову службу, останній працював на посаді гірничого майстра підземного з повним робочим днем у шахті, що відноситься до списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах, пов`язаних з видобутком вугілля затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994.
Несплата підприємством страхових внесків не може бути підставою для позбавлення права застрахованої особи на отримання соціальних гарантій, оскільки це призведе до порушення принципу рівності перед законом (постанови Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 266/970/16-а, від 22.04.2021 у справі № 752/20612/17, від 16.01.2023 у справі № 823/1764/17).
Отже, період проходження військової служби з 01.02.2025 по 20.02.2025 підлягає зарахуванню до загального та пільгового стажу позивача.
Також скаржник зазначає, що відповідач фактично вже підтвердив факт не зарахування спірних періодів до пільгового стажу та надав пояснення такого не зарахування у відзиві, повторний розгляд заяви про призначення пенсії не надасть бажаного результату та не відновить порушені права позивача. Результатом розгляду заяви буде нове рішення про відмову, в якому пенсійний орган зазначить ті ж самі аргументи, які ним вже використовувалися у судовому процесі. Це і стане причиною повторного звернення позивача до суду, фактично з тим же самим позовом та його однаковим обґрунтуванням. Саме тому, вимога про зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії не є ефективним способом захисту прав позивача.
Отже, належним способом захисту порушеного права у даному випадку є саме скасування рішення про відмову у призначенні пенсії, зобов`язання відповідачів зарахувати відповідні періоди роботи до загального та пільгового стажу та призначити пенсію за віком на пільгових умовах.
Враховуючи вищенаведене, зазначені позовні вимоги не є втручанням у дискреційні повноваження відповідачів, а є належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, який унеможливить подальші зловживання з боку відповідачів.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю. 
В обґрунтування скарги зазначено, що для наявності права на пільгове призначення пенсії за віком законодавством встановлена необхідність безпосередньої зайнятості повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах.
Згідно із законодавством трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий (страховий) стаж.
В оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідно довідки № 104 від 03.02.2025, в період з 10 вересня 2018 року по 14 вересня 2018 року, з 7 листопада 2018 року по 19 листопада 2018 року, з 4 квітня 2019 року по 15 квітня 2019 року, з 15 жовтня 201 року по 29 жовтня 2019 року, з 10 березня 2020 року по 24 березня 2020 року, з 22 вересня 2020 року по 12 жовтня 2020 року та з 8 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року ОСОБА_1 перебував в учбових відпустках.
Кодекс законів про працю України містить главу ІV «Робочий час» та главу V «Час відпочинку». Правове регулювання відпусток передбачено саме в главі V «Час відпочинку». Висновок суду про те, що позивач у період відпустки здійснював трудову діяльність суперечить самому поняттю «відпустка».
Статтею 217 КЗпП України передбачено, що на час додаткових відпусток у зв`язку з навчанням (статті 211, 213, 216 цього Кодексу) за працівниками за основним місцем роботи зберігається середня заробітна плата. Проте, законодавством не передбачено, що цей час повинен включатись в стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Навпаки, як зазначалось вище, для наявності права на пільгове призначення пенсії за віком законодавством встановлена необхідність безпосередньої зайнятості повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах.
Аналогічного висновку дійшов Перший апеляційний адміністративний суду у постанові від 12.12.2024 у справі № 200/3623/24.
Таким чином, оскільки довідка № 104 від 03.02.2025 не містить відомостей про те, що в період перебування в учбових відпустках позивач отримував заробітну плату згідно з тарифною ставкою підземного робочого, вказані періоди роботи не підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача.
Відтак, на думку скаржника, правових підстав для зарахування до стажу роботи позивача, що дає право на пільгове призначення пенсії, періоду учбових відпусток позивача, немає.
Від позивача надійшов відзив на скаргу відповідача в якому просив залишити її без задоволення, задовольнити скаргу позивача.
В обґрунтування зазначено, зокрема, що у вищенаведені періоди позивач працював на посадах гірника підземного, гірничого майстра підземного та підземного помічника начальника дільниці з повним робочим днем у шахті, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах, пов`язаних з видобутком вугілля, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994.
У довідці ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про підтвердження наявного трудового стажу від 03.02.2025 № 104 зазначено, що в спірні періоди позивач перебував в учбових відпустках. Однак, зазначений факт не дає відповідачу повноважень відмовити у зарахуванні таких періодів до пільгового стажу зважаючи на наступне.
Так, згідно з довідкою форми ОК-5 встановлено, що оплата праці позивача у період перебування в учбових відпустках здійснювалась з розрахунку середнього заробітку підземного робітника (по коду обліку спец стажу ЗПЗ014А1 - працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років).
Отже, працюючи на посадах, що дають право на призначення пенсії незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах, пов`язаних з видобутком вугілля, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994 позивачеві надавались учбові відпустки з 10.09.2018 по 14.09.2018, з 07.11.2018 по 19.11.2018, з 04.04.2019 по 15.04.2019, з 15.10.2019 по 29.10.2019, з 10.03.2020 по 24.03.2020, з 22.09.2020 по 12.10.2020 та з 08.02.2021 по 26.02.2021; на весь час цих учбових відпусток згідно із законодавством за позивачем зберігалась його середня заробітна плата за професією; на весь час цих додаткових учбових відпусток згідно із законодавством за позивачем зберігалось його основне робоче місце за професією.
Тому, посилання відповідача щодо не отримання заробітної плати за вказані періоди згідно з тарифною ставкою підземного робочого не відповідають дійсності.
Ураховуючи те, що за позивачем в учбових відпустках за основним місцем його роботи зберігалась середня заробітна плата, приходимо до висновку про необхідність зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, періодів перебування в учбових відпустках.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
5 лютого 2025 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 78).
Заява за принципом екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, рішенням якого від 12 лютого 2025 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу (25 років). У рішенні, зокрема, зазначено, що відповідно до доданих до заяви документів (пільгові довідки, трудова книжка, ідентифікаційний номер, диплом, військовий квиток) загальний страховий стаж заявника складає 36 років 7 місяців 15 днів, пільговий стаж (роботи підземні, професії за постановою № 202 (25)) складає 19 років 3 місяці 17 днів, за винятком учбових відпусток, що недостатньо для призначення пенсії (а.с. 97).
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12 лютого 2025 року не є спірним в межах даної справи.
20 лютого 2025 року позивач звернувся через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 101).
Зазначена заява за принципом екстериторіальності розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Відповідно до матеріалів з електронної пенсійної справи позивача, при розгляді вказаної заяви відповідачем досліджувались копії наступних документів, наявних в електронній пенсійній справі ОСОБА_1 : трудової книжки серії НОМЕР_3 від 24 травня 2004 року; розпорядження виробничого структурного підрозділу “Шахтоуправління Дніпровське” ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” від 14 липня 2015 року № 885-к; довідки “Шахтоуправління Дніпровське” ВСП ДТЕК “Павлоградвугілля” про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 3 лютого 2025 року № 104; довідки “Шахтоуправління Тернівське” ВСП ПАТ ДТЕК “Павлоградвугілля” про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 9 січня 2025 року № 21, диплому від 30 червня 2005 року серії НОМЕР_2 , військового квитка серії НОМЕР_4 від 14 травня 2015 року, довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 жовтня 2016 року № 4/812 (а.с. 12-29, 79-91).
Згідно із записами у трудовій книжці серія НОМЕР_3 від 24 травня 2004 року, позивач:
- з 24 травня 2004 року по 3 липня 2004 року працював у філії “Шахта ім. М.І.Сташкова” ВАТ “Державна холдингова компанія “Павлоградвугілля” учнем гірника підземної дільниці внутрішньошахтного транспорту на період виробничої практики (записи №№ 1, 2);
- з 31 січня 2005 року по 3 травня 2005 року працював у філії “Шахта ім. М.І.Сташкова” ВАТ “Державна холдингова компанія “Павлоградвугілля” учнем гірника підземної дільниці внутрішньошахтного транспорту на період виробничої практики (записи №№ 3, 4).
(ВАТ “Державна холдингова компанія “Павлоградвугілля” перейменовано згодом у ВАТ “Павлоградвугілля” (записи №№ 3, 4);
- з 1 вересня 2001 року по 30 червня 2005 року навчався в Павлоградському технікумі Національного гірничого університету (запис № 5);
- з 17 жовтня 2005 року по 1 жовтня 2006 року працював у Відкритому акціонерному товаристві “Павлоградвугілля” - філія “Шахта ім.М.І.Сташкова” гірником 3 розряду дільниці конвеєрного транспорту (записи №№ 6, 7);
- з 2 жовтня 2006 року по 31 грудня 2012 року працював у філії “Шахта ім. М.І.Сташкова” ВАТ “Павлоградвугілля” майстром підземним дільниці конвеєрного транспорту (записи №№ 7, 8);
(з 26 грудня 2005 року на базі ВАТ “Павлоградвугілля” “Шахта ім. М.І. Сташкова” створено виробничий структурний підрозділ "Шахта ім. М.І. Сташкова" ВАТ “Павлоградвугілля”; з 22 квітня 2011 року структурний підрозділ перенайменовано у “Виробничий структурний підрозділ “Шахта ім. С.І.Сташкова” ПАТ “ДТЕК “Павлоградвугілля”; з 17 вересня 2012 року створено Виробничий структурний підрозділ “Шахтоуправління Дніпровське” ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” - записи на відтісках печатки; без номерів);
- з 1 січня 2013 року по 4 грудня 2020 року працював у Виробничому структурному підрозділі “Шахтоуправління Дніпровське” ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” майстром гірничим підземним на дільниці конвеєрного транспорту ВСП “ДТЕК Павлоградвугілля” (записи №№ 8, 9);
- з 5 грудня 2020 року по 20 квітня 2021 року працював у Виробничому структурному підрозділі “Шахтоуправління Дніпровське” ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” помічником начальника дільниці конвеєрного транспорту з повним робочим днем у шахті (записи №№ 9, 10).
- з 21 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року перебував на обліку як безробітний у Тернівській міській філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості (записи №№ 11, 12);
- з 30 квітня 2021 року прийнятий на роботу у Виробничий структурний підрозділ “Шахтоуправління Тернівське” ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” майстром гірничим з повним робочим днем у шахті (запис № 13) (а.с. 15-19, 79-83).
Згідно з дипломом від 30 червня 2005 року серії НОМЕР_2 30 червня 2005 року позивач закінчив Павлоградський технікум Національного гірничого університету за спеціальністю “Технологія підземної розробки корисних копалин” і здобув кваліфікацію “гірничий технік-технолог” (а.с. 20, 88). 
Відповідно до розпорядження виробничого структурного підрозділу “Шахтоуправління Дніпровське” ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” від 14 липня 2015 року № 885-к “Про часткову мобілізацію” у зв`язку із оголошенням часткової мобілізації згідно з Указом Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року та на підставі Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, ст. 119 КЗпП України, ОСОБА_1 , т.н. 1178, майстра гірничого ДКТ-1, звільнено від основної роботи з 10 липня 2015 року на час призову та проходження військової служби під час часткової мобілізації зі збереженням місця роботи та середньої заробітної плати на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації; підстава: повідомлення Петропавлівського ОРВК № 461, № 459, № 464 від 14 липня 2015 року та повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 № 3/3683, № 3/3696, № 3/3680, № 3/3697, № 3/3695, № 3/Ї3694, № 3/3692, № 3/3693, № 3/682, від 16 липня 2015 року (а.с. 26, 84).
Згідно з довідкою від 17 жовтня 2016 року № 4/812 позивач 10 червня 2015 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу у Збройні Сили України у зв`язку із частковою мобілізацією на підставі Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 “Про часткову мобілізацію” та звільнений в запас (демобілізований) 12 жовтня 2016 року відповідно до наказу військової частини НОМЕР_5 від 12 жовтня 2016 року № 292 (а.с. 25, 91).
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 від 14 травня 2015 року:
- 10 липня 2015 року позивача на підставі Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року призвано у Збройні Сили України при частковій мобілізації;
- 12 жовтня 2016 року на підставі Указу Президента України № 411 від 26 вересня 2016 року звільнено (демобілізовано) в запас (а.с. 21-24, 89-90).
Згідно із довідкою про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 3 лютого 2025 року № 104, виданою ВСП “Шахтоуправління “Дніпровське” ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”, позивач:
- у період з 24 травня 2004 року по 3 липня 2004 року працював учнем гірника підземного дільниці шахтного транспорту з повним робочим днем у шахті, отримав 100% тариф ставки гірника підземного (виробнича практика), що передбачено Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1 п. “а” позиція 1.1а постанови КМУ 36 від 16 січня 2003 року; відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” 0 років 1 місяць 10 днів (наказ № 63 від 24 травня 2004 року та наказ № 84 від 5 липня 2004 року);
- у період з 31 січня 2005 року по 3 травня 2005 року працював учнем гірника підземного дільниці шахтного транспорту з повним робочим днем у шахті, отримав 100% тариф ставки гірника підземного (виробнича практика), що передбачено Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1 п. “а” позиція 1.1а постанови КМУ 36 від 16 січня 2003 року; відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” 0 років 3 місяці 3 дні (наказ № 13 від 31 січня 2005 року та наказ № 56 від 4 травня 2005 року);
- у період з 17 жовтня 2005 року по 1 жовтня 2006 року працював гірником підземним дільниці конвеєрного транспорту з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1 п. “а” позиція 1.1а постанови КМУ 36 від 16 січня 2003 року; відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” 0 років 11 місяців 15 днів (наказ № 145 від 17 жовтня 2005 року);
- у період з 2 жовтня 2006 року по 2 серпня 2016 року працював гірничим майстром підземним дільниці конвеєрного транспорту з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1 п. “б” позиція 1.1б постанови КМУ 36 від 16 січня 2003 року; відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” 9 років 10 місяців 1 день (наказ № 1068к від 2 жовтня 2006 року);
- у період з 3 серпня 2016 року по 4 грудня 2020 року працював гірничим майстром підземний дільниці конвеєрного транспорту № 1 з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1 постанови КМУ 461 від 24 червня 2016 року; відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” 4 роки 1 місяць 11 днів (наказ № 1068к від 2 жовтня 2006 року);
- у період з 5 грудня 2020 року по 20 квітня 2021 року працював підземним помічником начальника дільниці конвеєрного транспорту № 1 з повним робочим днем у шахті, що передбачено Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1 постанови КМУ 461 від 24 червня 2016 року; відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” 0 років 3 місяці 27 днів (наказ № 230/8 від 4 грудня 2020 року та наказ № 56/4к від 20 квітня 2021 року).
У довідці зазначено, що вона видана на підставі облікової картки форми Т-2, наказів по шахті, табелів спуску в шахту і особового рахунку про зарплату, довідника ЕТКС; професії підтверджені результатами атестації робочих місць; суміщення професій не було; відпустки без збереження заробітної плати не було; учбові відпустки: з 10 вересня 2018 року по 14 вересня 2018 року, з 7 листопада 2018 року по 19 листопада 2018 року, з 4 квітня 2019 року по 15 квітня 2019 року, з 15 жовтня 2019 року по 29 жовтня 2019 року, з 10 березня 2020 року по 24 березня 2020 року, з 22 вересня 2020 року по 12 жовтня 2020 року та з 8 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року; мобілізація: з 10 липня 2015 року по 12 жовтня 2016 року (а.с. 27-28, 85-86).
Згідно із довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутніх записів в ній від 9 січня 2025 року № 21, виданою ВСП “Шахтоуправління Тернівське” ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”, позивач:
- у період з 30 квітня 2021року по теперішній час працює гірничим майстром підземним дільниці конвеєрного транспорту з повним робочим днем у шахті відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 30 квітня 2021 року по 9 січня 2025 року - 3 роки 8 місяців 11 днів (наказ № 82.1 від 29 квітня 2021 року).
Зазначено, що професій за сумісництвом не було; відпустками без збереження заробітної плати, не пов`язаних з виробничою необхідністю, не було; з 20 квітня 2022 року по теперішній час на виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 “Про проведення воєнного стану в Україні” та № 69/2022 “Про загальну мобілізацію” увільнений від роботи на час мобілізації до закінчення воєнного стану в Україні або до фактичної мобілізації зі збереженням місця роботи і середньої заробітної плати (наказ 75/28 від 20 квітня 2022 року) (з 19 липня 2022 року згідно із Законом “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин” від 1 липня 2022 року № 2352 без збереження середнього заробітку) (а.с. 29, 87).
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідачем позивачу було запропоновано надати додаткові документи.
Відповідно до довідки РС-право від 28 лютого 2025 року періоди навчання позивача, роботи та інші зараховані до його страхового та пільгового стажу наступним чином:
- з 1 вересня 2001 року по 31 грудня 2003 року (навчання у вищих/середн.НЗ) - зараховано до страхового стажу (2 роки 4 місяці 0 днів);
- з 24 травня 2004 року по 3 липня 2004 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (0 років 2 місяці 14 днів);
- з 17 жовтня 2005 року по 1 жовтня 2006 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (0 років 10 місяців 21 день);
- з 2 жовтня 2006 року по 9 липня 2015 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (8 років 10 місяців 0 днів);
- з 10 липня 2015 року по 12 жовтня 2016 року - зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі (0 років 2 місяці 14 днів);
- з 13 жовтня 2016 року по 9 вересня 2018 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (2 роки 0 місяців 0 днів);
- з 10 вересня 2018 року по 14 вересня 2018 року - зараховано до страхового стажу (0 років 1 місяць 0 днів),
- з 15 вересня 2018 року по 6 листопада 2018 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (0 років 3 місяці 0 днів);
- з 7 листопада по 19 листопада 2018 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (0 років 1 місяць 0 днів);
- з 20 листопада 2018 року по 3 квітня 2019 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (0 років 6 місяців 0 днів);
- з 4 квітня 2019 року по 15 квітня 2019 року - зараховано до страхового стажу (0 років 1 місяць 0 днів);
- з 16 квітня 2019 року по 14 жовтня 2019 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (0 років 7 місяців 0 днів);
- з 15 жовтня 2019 року по 29 жовтня 2019 року - зараховано до страхового стажу (0 років 1 місяць 0 днів);
- з 30 жовтня 2019 року по 9 березня 2020 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (0 років 6 місяців 0 днів);
- з 10 березня 2020 року по 24 березня 2020 року - зараховано до страхового стажу (0 років 1 місяць 0 днів);
- з 25 березня 2020 року по 21 вересня 2020 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (0 років 7 місяців 0 днів);
- з 22 вересня 2020 року по 12 жовтня 2020 року - зараховано до страхового стажу (0 років 2 місяці 0 днів);
- з 13 жовтня 2020 року по 4 грудня 2020 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (0 років 3 місяці 0 днів);
- з 5 грудня 2020 року по 7 грудня 2021 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (0 років 3 місяці 0 днів);
- з 8 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року - зараховано до страхового стажу (0 років 1 місяць 0 днів);
- з 27 лютого 2021 року по 20 квітня 2021 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (0 років 3 місяці 0 днів);
- з 30 квітня 2021 року по 19 квітня 2022 року - зараховано до страхового та пільгового стажу (ст.14, пост.202 підземні, Сп.1, р.1, пр.1, п.а-в) (1 рік 1 місяць 0 днів);
- з 20 квітня 2022 року по 31 січня 2021 року (військова служба в особливий період) - зараховано до страхового стажу (2 роки 9 місяців 12 днів).
Всього страховий стаж: 21 рік 8 місяців 6 днів; додаткові роки за список 1 – 15 років; всього для розрахунку – 36 років 8 місяців 6 днів (а.с. 31-32, 111-112).
Відповідно до довідки відповідача “Аналіз права” (без дати):
- за списком № 1 зараховано: підземні роботи, професії за пост. 202 (25) - 15 років 3 місяці 24 дні, військова служба в особливий період – 4 роки 0 місяців 15 днів;
- роботи підземні, професії за пост. 202 (25) - 15 років 3 місяці 24 дні, військова служба в особливий період – 4 роки 0 місяців 15 днів;
- військова служба в особливий період – 4 роки 0 місяців 15 днів;
- навчання у вищих/середніх НЗ - 2 роки 4 місяці 0 днів.
Трудовий стаж – 21 рік 11 місяців 19 днів, страховий стаж - 21 рік 8 місяців 6 днів, страховий стаж з урахуванням кратності - 21 рік 8 місяців 6 днів (а.с. 33, 113).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 лютого 2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу - 25 років (а.с. 30, 110).
У рішенні зазначено, що заявник працює; вік заявника - 38 років 11 місяців; страховий стаж складає 21 рік 8 місяців 6 днів; страховий стаж з урахуванням кратності за Списком 1 становить 36 років 8 місяців 6 днів; робота на підземних роботах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 202 від 31 березня 1994 року складає 19 років 4 місяці 9 днів; період проходження військової служби в особливий період складає 4 роки 0 місяців 15 днів. За результатом розгляду документів доданих до заяви заявника – до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди згідно наданих документів. Право на призначення пенсійної виплати з 8 березня 2036 року за набуття 50-ти річного віку (а.с. 30, 110).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) у редакції на час виникнення спірних правовідносин.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Для осіб, стосовно яких згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, період позбавлення особистої свободи зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
За частиною 2 статті 27 Закону № 1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.
Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
За частиною 1 статті 14 Закону № 1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік.
За частиною 5 статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до частини 6 статті 114 Закону № 1058-IV, контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі – Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків
Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1788-XII пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років.
Так, згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.
Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). 
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.
Щодо зарахування до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, періодів з 10 вересня 2018 року по 14 вересня 2018 року, з 7 листопада 2018 року по 19 листопада 2018 року, з 4 квітня 2019 року по 15 квітня 2019 року, з 15 жовтня 2019 року по 29 жовтня 2019 року, з 10 березня 2020 року по 24 березня 2020 року, з 22 вересня 2020 року по 12 жовтня 2020 року та з 8 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року, колегія суддів зазначає наступне.
Так, із записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 вбачається, що у вказані періоди позивач працював і ВСП “ДТЕК Павлоградвугілля” майстром гірничим підземним на дільниці конвеєрного транспорту, помічником начальника дільниці конвеєрного транспорту з повним робочим днем у шахті (а.с. 17-18).
Згідно із довідкою про підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 3 лютого 2025 року № 104, виданою ВСП “Шахтоуправління “Дніпровське” ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”, у періоди з 10 вересня 2018 року по 14 вересня 2018 року, з 7 листопада 2018 року по 19 листопада 2018 року, з 4 квітня 2019 року по 15 квітня 2019 року, з 15 жовтня 2019 року по 29 жовтня 2019 року, з 10 березня 2020 року по 24 березня 2020 року, з 22 вересня 2020 року по 12 жовтня 2020 року та з 8 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року позивач перебував в учбових відпустках (а.с. 27).
Відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.
За приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.
Додатково в ст. 214, 218 КЗпП України врегульовано надання відпустки в зв`язку з навчанням.
Як слідує зі ст.4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.
Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Відтак, періоди відпусток без збереження заробітної плати, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Висновок відповідає правовій позиції, наведений у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а. 
Так, Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а та постанові від 26.03.2020 у справі №423/2860/16-а зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
Матеріали справи не містять доказів, що не зараховані відповідачем періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати не пов`язані з виробничою необхідністю.
У наданих позивачам довідках відсутні відомості про перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати, простоях та неявках з невстановленої причини. Зворотного відповідачем не доведено.
Також, відповідно до відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) за 2018 – 2021 роки, працедавцем позивача (ПАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”) подавались звіти, згідно з якими вказані періоди роботи ОСОБА_1 обліковувались підприємством за кодом підстави для обліку страхового (пільгового) стажу “ЗПЗ014А4” (а.с. 123-127).
Згідно з Довідником кодів підстав обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, затвердженим наказом Мінфіну України від 14 квітня 2015 року № 435, в редакції наказу Мінфіну України від 15 травня 2018 року № 511 (який діяв до 1 січня 2022 року), код підстави “ЗПЗ014А4” проставляється інженерно-технічним працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних роботах, - за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202.
Зазначене підтверджує, що спірний період віднесено до пільгового стажу за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV (за Постановою № 202) періоди перебування останнього в учбових відпустках: з 10 вересня 2018 року по 14 вересня 2018 року, з 7 листопада 2018 року по 19 листопада 2018 року, з 4 квітня 2019 року по 15 квітня 2019 року, з 15 жовтня 2019 року по 29 жовтня 2019 року, з 10 березня 2020 року по 24 березня 2020 року, з 22 вересня 2020 року по 12 жовтня 2020 року та з 8 лютого 2021 року по 26 лютого 2021 року.
Щодо зарахування до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV періодів його навчання з 1 вересня 2001 року по 30 червня 2005 року, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом “д” частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" № 103/98-ВР від 10 лютого 1998 року, з наступними змінами і доповненнями, а саме ч. 1 ст. 38 "Гарантії соціального захисту здобувача освіти та випускника закладу професійної (професійно-технічної) освіти", обумовлено: час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. 
За змістом статті 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.
За положенням ст.3 Закону, професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.
Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.
Відповідно до ст. 5 Закону, професійна (професійно-технічна) освіта здобувається громадянами України в державних і комунальних закладах професійної (професійно-технічної) освіти безоплатно, за рахунок держави, а у державних та комунальних акредитованих вищих професійно-технічних навчальних училищах та центрах професійної освіти - у межах державного та/або регіонального замовлення безоплатно, на конкурсній основі.
Згідно з частиною 4 статті 19 вказаного Закону, професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Отже, вказаною нормою передбачено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання. 
Аналогічний висновок щодо зарахування періоду навчання позивача в технікумі до пільгового стажу міститься в постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №367/945/17.
Таким чином, період навчання може бути зараховано не лише до загального трудового стажу, а і у стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників. Умовами такого зарахування визначено зарахування на роботу за набутою професією у строк, що не перевищує трьох місяців між днем закінчення навчання і днем зарахування на таку роботу.
За правилами пункту 8 Порядку № 637, час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання. При відсутності у таких документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.
Згідно п. 23 Порядку №637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
За п.27 Порядку №637, у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.
Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовується, що позивач навчався в навчальному закладі який надає професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання. Доказів які б спростовували вказані висновки не надано.
З диплому НОМЕР_2 та додатку до нього вбачається, що позивач з 1 вересня 2001 року по 30 червня 2005 року навчався в Павлоградському технікумі Національного гірничого університету за спеціальністю “Технологія підземної розробки корисних копалин” і здобув кваліфікацію “гірничий технік-технолог” (а.с. 20, 88). 
Згідно із записом у трудовій книжці НОМЕР_3 , позивача прийнято на посаду гірника 3 розряду ділянки конвеєрного транспорту філії “Шахта ім. М.І.Сташкова” ВАТ “Павлоградвугілля” 17 жовтня 2005 року (запис № 6, а.с. 17).
Отже, позивач був працевлаштований після більш ніж три місяця після закінчення навчання у технікумі. 
Щодо посилання скаржника – позивача на те, що під час періоду навчання позивач вже був працевлаштований на посадах, які дають право на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, колегія суддів зазначає, що вказаний період є виробничою практикою, та не скасовує вищевказані приписи та вимоги законодавства щодо порядку зарахування навчання.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період навчання позивача у Павлоградському технікумі НГУ з 1 вересня 2001 року по 30 червня 2005 року не підлягає зарахуванню до його пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV (за виключенням періодів з 24 травня 2004 року по 3 липня 2004 року та з 31 січня 2005 року по 3 травня 2005 року, протягом яких позивач був офіційно працевлаштований на підприємстві, де проходив виробничу практику).
Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду виробничої практики під час навчання в Павлоградському технікумі НГУ з 1 січня 2004 року по 23 травня 2004 року, з 4 липня 2004 року по 30 січня 2005 року, з 4 травня 2005 року по 30 червня 2005 року (у зв`язку із відсутністю відомостей про добровільну сплату єдиного соціального внеску), колегія суддів зазначає наступне.
За приписами законодавства, не сплата, несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого не сплата страхового внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Колегією суддів враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.
У справах № 490/12392/16-а, № 638/5795/17, № 683/1814/16-а Верховним Судом зроблено висновки, що внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. При цьому, Верховний Суд не досліджував питання чи нараховувались позивачам у цих справах, але не сплачувались страхувальниками страхові внески. Сплата страхувальником страхових внесків до Пенсійного фонду України є кінцевим етапом, якому передує нарахування страхового внеску. Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2022 року у справі № 560/4616/20, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а, від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 04.09.2018 року у справі № 482/434/17, від 30 вересня 2019 року у справі №316/1392/16-а.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до записів у трудовій книжці у цей період позивач проходив виробничу практика за професією з повним робочим днем під землею, отже зазначені періоди також підлягають зарахуванню до пільгового стажу.
Отже, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідач протиправно не зарахував до загального та пільгового стажу позивача зазначений період. Зазначене обумовлює скасування рішення суду у відповідній частині.
Щодо зарахування періоду проходження військової служби з 10 липня 2015 року по 12 жовтня 2016 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону, на пільгових умовах – як один місяць служби за три місяці, колегія суддів зазначає наступне
Статтею 2 Закону України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закону № 2232-XII) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (далі - Порядок №413).
Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Пунктом 4 Порядку №413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).
При цьому, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом №2011-XII, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1-2 цього Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до статті 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 17-1 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) також передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Отже, за положеннями вказаної норми проходження військовослужбовцями військової служби зараховується на пільгових умовах у порядку визначеному саме Кабінетом Міністрів України.
Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій (абзац 5 статті 1 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 р. за № 1294/2607 відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України відповідно до чинного законодавства, затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (далі - Положення № 530).
Пунктом 1.1. Положення №530 визначено, що цим Положенням визначається порядок, зокрема, обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 17-1 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі - Закон) та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей” (зі змінами).
Отже, саме цим Положенням визначається порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби відповідно до статті 17-1 Закону № 2262 та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.
За правилами приписів пункту 2.3 розділу 2 Положення № 530, при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу): один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час; інші періоди, зазначені в підпункті “а” пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей” (зі змінами).
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», встановлено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, один місяць служби за три місяці, зокрема, участь у бойових діях у воєнний час; час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Пункт 3 Порядку № 393 до 19.02.2022 був викладений у такій редакції: до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: а) один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час.
Однак, Кабінет Міністрів України постановою від 16.02.2022 № 119 (набрала чинності 19.02.2022) вніс зміни до згаданого пункту, внаслідок чого пільгове обчислення календарної вислуги можливе тільки для визначення розміру пенсії, а не її призначення.
З урахуванням того, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії пункт 3 Порядку № 393 діяв у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що періоди проходження військової служби, підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, в календарному обчисленні.
Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 19 червня 2025 року у справі №360/665/24, від 29 квітня 2026 року у справі №200/7169/25.
Зазначене свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо зарахування періоду проходження військової служби з 1 лютого 2025 року по 20 лютого 2025 року до загального та пільгового стажу, колегія суддів зазначає наступне
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до абз. 5 п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року № 1058-VІ, затвердженого постановою правління Пенсійного фону України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1, у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) страховий стаж обчислюється по місяць, що передує місяцю подання особою відповідної заяви (досягнення особою пенсійного віку, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону, - у разі автоматичного призначення пенсії за віком (без звернення особи)).
Позивач звернувся 5 лютого 2025 року через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Отже, не врахування до страхового стажу позивача під час розгляду його заяви про призначення пенсії від 20 лютого 2025 року періоду проходження ним військової служби з 1 лютого 2025 року по 20 лютого 2025 року є правомірним.
Щодо обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права, колегія суддів зазначає наступне.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846.
Відповідно до п. 4.1, 4.3 Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд зазначає, що належними є способи захисту, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який забезпечує виконання її приписів. Визначення ефективного судового захисту пов`язане з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.
Відповідач за приписами Закону № 1058 та Порядку № 22-1 має можливість витребувати у позивача додаткові докази що підтверджують стаж та витребувати необхідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб для оформлення пенсії, однак суду не надано інформації щодо витребування таких доказів, чим, на думку суду, відповідач порушив права позивача на належне підтвердження стажу для отримання пенсії.
Суд зазначає, що після отримання заяви позивача про призначення пенсії, відповідач повинен був розглянути її та прийняти вмотивоване рішення із наданням оцінки кожному періоду роботи позивача.
Отже, матеріали справи не містять доказів прийняття відповідачем належного рішення за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії щодо спірних періодів.
Пенсійний Фонд України, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відсутність у рішенні мотивів не зарахування до стажу роботи окремих періодів, свідчить про протиправність дій відповідача, та те, що відповідач діяв необґрунтовано, та без додержання вимог до відповідного рішення органу, уповноваженого на призначення пенсії.
Отже, колегія суддів вважає правильним висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.
У відповідності до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст. 311, 315, ч. 3, 4 ст. 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 р. у справі № 200/1636/25 – скасувати в частині відмови в задоволені позивних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 періодів навчання з 1 січня 2004 року по 23 травня 2004 року, з 4 липня 2004 року по 30 січня 2005 року, з 4 травня 2005 року по 30 червня 2005 року до загального та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Прийняти нове судове рішення в цій частині, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання з 1 січня 2004 року по 23 травня 2004 року, з 4 липня 2004 року по 30 січня 2005 року, з 4 травня 2005 року по 30 червня 2005 року до загального та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 р. у справі № 200/1636/25- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано 11 червня 2026 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв 

Судді І.В. Геращенко

А.В. Гайдар