Справа № 277/364/26
РІШЕННЯ
іменем України

"28" травня 2026 р. селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Т.Г. Корсун, за участю секретаря судового засідання М.М. Сороки, позивача – не з`явився, представника відповідача – не з`явився, третьої особи – не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Ємільчине в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ємільчинської селищної ради Житомирської області, третя особа: Державний реєстратор Ємільчинської селищної ради Житомирської області Помінчук Ірина Олександрівна, про визнання права власності на житловий будинок, 
ВСТАНОВИВ :
До Ємільчинського районного суду Житомирської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Ємільчинської селищної ради Житомирської області, третя особа: Державний реєстратор Ємільчинської селищної ради Житомирської області Помінчук Ірина Олександрівна, про визнання права власності на житловий будинок.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 1983 року вона зареєстрована та мешкає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
11 березня 1993 року виконавчим комітетом Ємільчинської селищної ради народних депутатів на підставі рішення від 29.01.1993 позивачу видано ордер на право зайняття вищевказаного житлового приміщення.
Рішенням виконавчого комітету Ємільчинської селищної ради № 92 від 28.03.2008 позивачу було передано у приватну власність квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42,6 кв.м. 
Отримавши дане рішення позивач помилково вважала, що це є документ на право власності на належну їй квартиру.
З того часу проживала у зазначеній квартирі разом із сім`єю. Чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
27 лютого 2026 року позивач звернулася до державного реєстратора Ємільчинської селищної ради Житомирської області із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , одна отримала відмову в проведенні реєстраційних дій, через відсутні у неї документів, що підтверджують право власності на квартиру. 
З викладених вище обставин, позивач звертається до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . 
Ухвалою суду від 30.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 27.04.2026.
27 квітня 2026 року до суду надійшла телефонограма від представника відповідача – ОСОБА_3 про відкладення підготовчого засідання у зв`язку перебуванням у щорічній відпустці.
Підготовче засідання відкладено на 28.05.2026.
Позивач в підготовче засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Згідно поданої заяви позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити.
Представник відповідача Ємільчинської селищної ради Житомирської області в підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. До початку підготовчого засідання подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує.
Третя особа в підготовче судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, враховуючи заяви учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що з 18.01.1983 позивач зареєстрована у будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7 на звороті). 
11 березня 1993 року ОСОБА_1 було видано ордер на житлове приміщення № 6, площею 30,15 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , на сім`ю із двох чоловік наймача ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_4 (а.с.12).
18 січня 2002 року Новоград-Волинським міжміським бюро технічної інвентаризації Житомирської області було виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 14-19).
Рішення виконавчого комітету Ємільчинської селищної ради від 28.03.2008 за № 92 ОСОБА_1 передано у приватну власність квартиру (будинок) за адресою: АДРЕСА_2 , яка використовується нею та членами сім`ї на умовах найму (а.с. 10). 
Чоловік позивача ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 54, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.07.2017 (а.с. 29) та копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно 07.07.2018 Ємільчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Житомирській області (а.с. 28).
З копії довідки Ємільчинської селищної ради Житомирської області від 24.12.2025 за № 659 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 26.04.1986 по даний час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до копії довідки КП «Звягельське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16.02.2026 за № 62 станом на 31.12.2012 право власності на квартиру АДРЕСА_2 не зареєстровано (а.с. 13).
На замовлення ОСОБА_1 24.02.2026 року ПП «Приват-Інвеста» було виготовлено технічний паспорт на квартиру, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 43,7 м.кв. (а.с. 20-25, 25 на звороті). 
27 лютого 2026 року позивач звернулась із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Ємільчинської селищної ради Житомирської області з заявою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
З рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5 від 04.03.2026 за № 83571352, слідує, що позивачу відмовлено у проведені реєстраційних дій, підставою у відмові є відсутність реєстрації права власності на квартиру, а також відсутність правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право власності на житло (а.с. 11, 11 на звороті).
Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до положень частини 1-4 статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.
Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч.2 ст.41 Конституції України).
Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.
У даній справі, судом встановлено, що квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , було переданозгідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» у приватну власність ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Ємільчинської селищної ради від 28.03.2008 за № 92 (а.с. 10).
Частина 5 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду (в редакції від 11 червня 2003 року) передбачала, що передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.
Водночас, позивач не отримала свідоцтво про право власності на житло – квартируза адресою: АДРЕСА_2 . 
На даний час, з огляду на положення статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.
У зв`язку з відсутністю у позивача свідоцтва на право власності на житло, при наявності рішення про передачу у приватну власність квартири відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», позивач позбавлена можливості встановити набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій від 04.03.2026 за № 83571352 (а.с. 11. 11 на звороті).
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно зі статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. 
Враховуючи, що позивачем доведено, що вона вселена у квартиру на законних підставах, зареєстрована в ній та проживає з 1983 року, законність її проживання ніким не спростована та не заперечувалась, доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зворотного суду не надано, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не ставиться.
Керуючись ст. 10, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Ємільчинської селищної ради Житомирської області, третя особа: Державний реєстратор Ємільчинської селищної ради Житомирської області Помінчук Ірина Олександрівна, про визнання права власності на квартиру - задовольнитиповністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру, яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .
Відповідач: Ємільчинська селищна рада Житомирської області, адреса: вул. Соборна, 18 А, селище Ємільчине, Звягельський район, Житомирська область, ЄДРПОУ: 04347605.
Третя особа: Державний реєстратор Ємільчинської селищної ради Житомирської області Помінчук Ірина Олександрівна, адреса: вул. Соборна, 18 А, селище Ємільчине, Звягельський район, Житомирська область.

Суддя	  	Т.  Г.  Корсун