Справа № 308/4039/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2026 року        місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
 
головуючої судді - Наумової Н.В.,
 
за участю секретаря судового засідання - Передерій Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до першого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , другого відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до першого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , другого відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 №2207-1 від 28.08.2025 року ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за те, що 28.08.2025 року о 19:00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_1 , позивач нібито відмовився від проходження медичного огляду, чим порушив законодавство про оборону та мобілізацію в особливий період. Наразі ця сума збільшилась до 51 000 гривень. 
Зазначає, що від проходження медичного огляду ОСОБА_1 не відмовлявся, а лише просив службових осіб ТЦК провести його за фактичної наявності усіх моїх медичних документів, яких дуже багато, оскільки ОСОБА_1 декілька років лікується від гіпертонії. 
28 серпня 2025 року, в день доставляння ОСОБА_1 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 він перебував на лікарняному за втратою працездатності, у нього піднявся тиск, стало зле і до приміщення ТЦК викликали швидку медичну допомогу, працівники якої зробили кардіограму та встановили в позивача значне підвищення артеріального тиску, після чого вони зробили ін`єкцію магнезії та запропонували госпіталізацію, однак працівники ТЦК цього не дозволили. Більш того, 28.08.2025 року військово-лікарняна комісія при ІНФОРМАЦІЯ_4 провела медичний огляд та визнала придатним до військової служби, про що склала відповідну довідку №2025-0828-2000-0750-3 від 28.08.2025 року. 
Наразі проходить службу на території Дніпропетровської області. Звертає увагу суду, що в постанові зазначено, що ОСОБА_1 прибув до приміщення РТЦК о 19:03, а направляли його на медичний огляд о 19:00. Також в постанові вказано, що штраф мав бути сплачений в 15-денний термін з дня вручення постанови, інакше він буде стягнутий у розмірі 34 000 гривень. Проте, позивача не тільки не ознайомлювали із вказаною постановою та не вручали її копію, а навіть не проінформували про факт її складення. Накладений штраф не відображався в додатках Резерв+, Амія + та ДіЯ, про його наявність ОСОБА_1 дізнався лише 06 березня 2026 року від державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Частюка Віталія Олександровича, який заблокував банківські рахунки.
24 березня 2026 року на запит від 06.03.2026 року ОСОБА_1 отримав від ІНФОРМАЦІЯ_3 на свою електронну пошту копію постанови №2207-1 від 28.08.25 (листом №6/1/3897 від 20.03.2026 року).
На підставі наведеного позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2207-1 від 28.08.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2026 року, позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху.
25 березня 2026 року на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про усунення недоліків.
За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.03.2026 року, відкрито провадження у справі № 308/4039/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до першого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , другого відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

31.03.2026 року на адресу суду надійшов відзив від представника першого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_4.
В поданому відзиві представник першого відповідача зазначив, що 28.08.2025 р. в ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачу було вручено направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до проходження військової служби по мобілізації від 28.08.2025 р. № 2/5961, який є додатком до протоколу по справі про адміністративне правопорушення від 28.08.2025 р. № 2207. Таким чином, в ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до приписів встановлених абз. 12 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. N 154, вживались заходи щодо призову позивача на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку)ю
ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу в відповідних графах протоколу, йому в установленому порядку було роз`яснено про день і час розгляду справи та його права про що міститься відповідна відмітка в протоколі. 
Зазначає, що в решті позов містить посилання на норми законодавства без чіткого викладу обставин порушення таких норм та доказів на підтвердження наявності таких обставин. Позивач у своєму позові не навів та не підтвердив наявність обставин, які б свідчили про істотне порушення норм процесуального та матеріального права і за своїм характером тягнуть скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Представник першого відповідача вважає позовні вимоги безпідставними і необґрунтованими, а тому просить суд відмовити у їх задоволенні.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання 05.05.2026 року не з`явився. Подав до суду заяву згідно якої просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 
Представник першого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, однак з відзиву вбачається, що останній просить провести розгляд справи у їх відсутності.
Представник другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку через систему «Електронний суд», про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Судом встановлено, що 28.08.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 складена постанова по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 25 500,00 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 28.08.2025 року о 19:03, громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 в супроводі органів Національної поліції, де 28.08.2025 року о 19:00 було встановлено, що останній порушує вимогу передбачену частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію». Перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_1 був направлений на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно направлення виданого Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 о 19 год. 00 хв., яке ОСОБА_1 підписати відмовився.
Після рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 про направлення на проходження медичного огляду гр. ОСОБА_1 на проходження медичного огляду не пішов, на вимогу виконання свого обов`язку не реагував, та виразив категоричну ствердну відмову від проходження медичного огляду, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію та вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
У поданому до суду позові, позивач вказує на те, що підстав для притягнення його адміністративної відповідальності за правопорушення відсутні, а ухвалена постанова відповідача підлягає скасуванню, оскільки позивач не відмовлявся від проходження ВЛК, а лише просив службових осіб ТЦК провести його за фактичної наявності усіх моїх медичних документів, яких дуже багато, оскільки ОСОБА_1 декілька років лікується від гіпертонії. 
Як слідує зі змісту позовної заяви, 28 серпня 2025 року, в день доставляння ОСОБА_1 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 він перебував на лікарняному за втратою працездатності, у нього піднявся тиск, стало зле і до приміщення ТЦК викликали швидку медичну допомогу, працівники якої зробили кардіограму та встановили в позивача значне підвищення артеріального тиску, після чого вони зробили ін`єкцію магнезії та запропонували госпіталізацію, однак працівники ТЦК цього не дозволили. Більш того, 28.08.2025 року військово-лікарняна комісія при ІНФОРМАЦІЯ_4 провела медичний огляд та визнала придатним до військової служби, про що склала відповідну довідку № 2025-0828-2000-0750-3 від 28.08.2025 року. 
Наразі проходить службу на території Дніпропетровської області. Звертає увагу суду, що в постанові зазначено, що ОСОБА_1 прибув до приміщення РТЦК о 19:03, а направляли його на медичний огляд о 19:00. Також в постанові вказано, що штраф мав бути сплачений в 15-денний термін з дня вручення постанови, інакше він буде стягнутий у розмірі 34 000 гривень. Проте, позивача не тільки не ознайомлювали із вказаною постановою та не вручали її копію, а навіть не проінформували про факт її складення. Накладений штраф не відображався в додатках Резерв+, Амія+ та ДіЯ, про його наявність ОСОБА_1 дізнався лише 06 березня 2026 року від державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Частюка Віталія Олександровича, який заблокував банківські рахунки.
24 березня 2026 року на запит від 06.03.2026 року ОСОБА_1 отримав від ІНФОРМАЦІЯ_3 на свою електронну пошту копію постанови № 2207-1 від 28.08.25 (листом № 6/1/3897 від 20.03.2026 року).
У силу вимог передбачених ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Так, ч. 3 ст. 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідно до частини третьої якої вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.
Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
У частині 1 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Частиною шостою ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, визначає, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.
Пунктом 74 вказаного Порядку встановлено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Військовозобов`язаний та резервіст, який виявив бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ним військовій частині, направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або командиром військової частини.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Отже, проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність, однак військовозобов`язаний може пройти ВЛК на збірних пунктах районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я, але за наявності направлення на військово-лікарську комісію.
В оскаржуваній постанові № 2207-1 від 28.08.2025 року зазначено, що позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 28.08.2025 року о 19:03, громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 в супроводі органів Національної поліції, де 28.08.2025 року о 19:00 було встановлено, що останній порушує вимогу передбачену частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію»
Проте, вищезазначені матеріали не містять даних про їх отримання ОСОБА_1 завчасно, а тому вказане дозволяє стверджувати, що особа, не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, оскільки під час оповіщення уповноважені посадові особи ТЦК та СП можуть лише повідомляти про необхідність пройти ВЛК та вручити повістку, якою громадянин викликається до ТЦК та СП на конкретну дату та місце для направлення для проходження медичного огляду.
Зокрема, така правова позиція викладена у Постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025.
Отже після вручення повістки для проходження медичного огляду у відповідача відсутні правові підстави притягати позивача до адміністративної відповідальності, оскільки відповідач 28.08.2025 року лише здійснив оповіщення позивача про необхідність проходження ВЛК.
Як слідує з інформаційної довідки електронної системи охорони здоров`я з медичного висновку №1111-АЕЕС-НЕЗХ-98МХ від 28.08.2025 року, тобто в день доставляння позивача ОСОБА_1 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 останній перебував на лікарняному за втратою працездатності.
З протоколу № 2207 від 28.08.2025 року та оскаржуваної постанови слідує, що 28.08.2025 року о 19:03, громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 в супроводі органів Національної поліції, де 28.08.2025 року о 19:00 було встановлено, що останній порушує вимогу передбачену частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію». Перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_1 був направлений на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно направлення виданого Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 о 19 год. 00 хв., яке ОСОБА_1 підписати відмовився.
Якщо брати до уваги час доставляння позивача до ТЦК та СП 19 год. 03 хв. 28.08.2025 року та час видачі направлений на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 о 19 год. 00 хв. 28.08.2025 року, суд доходить висновку, що направлення відносно ОСОБА_1 видане до його фактичного доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що не враховано при розгляді справи та винесенні постанови, відтак оскаржувана постанова винесена з порушенням порядку, передбаченому приписами КУпАП.
Разом з тим, представником першого відповідача надано направлення за № 5961 ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію від 28.08.2025 року з якого убачається, що у ОСОБА_1 не відібрано письмових пояснень.
Крім того, направлення ОСОБА_1 на військово-лікарську комісію від 28.08.2025 року не містить зазначення дату та час на які було призначено медичну комісію для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я під час мобілізації та в особливий період.
Також, як слідує із матеріалів справи, у день доставлення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення 28.08.2025, позивач пройшов військово-лікарську комісію, за висновком якої визнаним придатним для військової служби та 29.08.2026 року ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України за призовом під час мобілізації.
Тобто, позивач відразу після доставлення в один день 28.08.2025 року, пройшов військово-лікарську комісію.
Згідно з п. 10 ст. 247 ЦПК України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу.
Відтак, оскільки позивач відразу після доставлення в один день 28.08.2025 року, пройшов військово-лікарську комісію, відповідач мав або не розпочинати провадження у справі про адміністративне правопорушення, або закрити розпочате провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі п. 10 ст. 247 КУпАП.
Тому, суд погоджується з доводами сторони позивача щодо безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Згідно зі ч. 3 ст. 73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.
Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, письмові матеріали не містять належних доказів про вчинення порушення ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зазначеного у постанові № 2207-1 від 28.08.2025 року.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивач звільнений від його сплати на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а відтак відсутні витрати які підлягають відшкодуванню. 
Керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 9, 210, 235, 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 118, 122, 123, 132, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до першого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , другого відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову № 2207-1 від 28 серпня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення виготовлено 11.05.2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєсстрованйи за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Перший відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 ).
Другий відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Н.В. Наумова