ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/316/26 

Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г., за участю секретаря судового засідання Дубенко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №911/316/26 
за позовом:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до відповідача- 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСА» (07403, Київська обл. м. Бровари, вул. Сергія Москаленка, буд. 16-Г)
до відповідача - 2: Броварської районної державної адміністрації Київської області (07400, Київська обл., Броварський р-н, м. Бровари, вул.. Героїв України, буд. 15)
про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії
за участю представників:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСА» (далі – відповідач 1), Броварської районної державної адміністрації Київської області (далі – відповідач 2) про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2026 позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.
Ухвалою суду від 10.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.03.2026 о 10:00.
25.02.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача 1 – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 12.03.2026 відкладено підготовче засідання на 02.04.2026 о 15:00.
30.03.2026 на адресу суду від ОСОБА_3 надійшли пояснення по справі.
У зв`язку з оголошенням на території міста Києва повітряної тривоги, задля збереження життя та здоров`я учасників справи, судове засідання у даній справі призначене на 02.04.2026 о 15:00 не відбулось.
Ухвалою суду від 02.04.2026 призначено підготовче засідання на 23.04.2026 о 10:30.
02.04.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про закриття підготовчого засідання у справі №911/316/26 та призначення розгляду справи по суті.
23.04.2026 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі позивача та його представника. 
Ухвалою суду від 23.04.2026 закрито підготовче провадження у справі № 911/419/26 та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.06.2026 о 13:45. 
В судове засідання 11.06.2026 не з`явився представник позивача, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.
Відповідачі в судове засідання 11.06.2025 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.
Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСА» є: 07403, Київська обл. м. Бровари, вул. Сергія Москаленка, буд. 16-Г, у зв`язку з чим ухвали суду у справі №911/316/25 від 10.02.2026, 12.03.2026, 02.04.2026, 23.04.2026 були направлені поштою на вказану вище адресу відповідача.
Однак, до суду повернулись вказані вище поштові відправлення адресовані відповідачу, які відповідно до довідок про причини повернення/досилання ПАТ "Укрпошта" були повернуті за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Враховуючи надіслання судом ухвал на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що неотримання ухвали суду відповідачем та повернення її до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" є наслідками свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо її належного отримання.
Про хід розгляду справи відповідач 1 також міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України "Єдиний державний реєстр судових рішень": https://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України "Про доступ до судових рішень" № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Таким чином, не лише на суд покладається обов`язок належного повідомлення сторін про час та місце судового засідання, але й сторони повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку, що судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 7, 8, 13 ГПК України.
Однак, відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву за весь час розгляду справи не скористались. При цьому, вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.
Права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм ч. 2 ст. 2 ГПК України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відтак, неявка в судове засідання 11.06.2026 учасників справи, належним чином повідомлених про дату та час розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті без їх участі.
З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правові норми, які підлягають застосуванню, суд встановив.
Позов мотивовано не внесенням відповідачем відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну відомостей щодо керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСА».
Позивач зазначає, що згідно протоколу загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСА» від 14.12.2016 його було призначено на посаду генерального директора.
Відповідач має двох засновників, ОСОБА_3 – учасниця Товариства, розмір частки у статутному капіталі Товариства – 50 % та ОСОБА_2 , учасник Товариства, розмір частки у статутному капіталі Товариства – 50 %.
Посилається, що протягом тривалого періоду часу, більше трьох років, учасник Товариства ОСОБА_2 не підтримує зв`язок із учасницею ОСОБА_3 та позивачем.
Місце проживання учасника ОСОБА_2 , зазначене в Статуті Товариства та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - АДРЕСА_2 . Іншу адресу Учасник не надавав.
Починаючи з 27.03.2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку (інформація розміщена на офіційному сайті Укрпошта).
Через відсутність одного учасника відповідач не може здійснювати господарську діяльність, оскільки проведення загальних зборів є неможливим на підставі п. 10.7. Статуту Товариства, у відповідності до якого Загальні збори вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники, представники учасників, що володіють у сукупності більш як 60% голосів.
Позивач 22.08.2025 року звернувся до загальних зборів відповідача із заявою про звільнення за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України з посади директора Товариства з обмеженою відповідальність «ДАКСА» та про здійснення дій для внесення змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
22 вересня 2025 року на Загальні збори прибула учасниця ОСОБА_3 . ОСОБА_2 не з`явився, вказане підтверджується протоколом зборів № 1 від 22.09.2025 року.
Пошук в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань виявив, що ОСОБА_2 є засновником та керівником Благодійної організації "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД "ДЖЕРЕЛО СВІТЛА", код ЄДРПОУ 44902375, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 13/135, офіс 28. Зареєстрована адреса засновника ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 .
Було прийнято рішення направити Повідомлення про повторні Загальні збори учасників на цю адресу. Повідомлення направлене 23.09.2025 року. Повернуто відправнику 28.10.2025 року.
23.10.2025 року на Загальні збори учасників ТОВ «ДАКСА» з`явилась учасниця ОСОБА_3 . ОСОБА_2 не з`явився. Повторні загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСА» є такими, що не відбулись, вказане підтверджується протоколом зборів № 2 від 23.10.2025 року.
Позивач вказує, що трудові відносини з відповідачем у нього припинились, проте останній рішення про таке припинення та внесення змін до відомостей про юридичну особу не подав, що порушує права позивача та стало підставою для його звернення до суду.
Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, лише порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Позивач просить, зокрема, визнати трудові відносини між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАКСА" припиненими, у зв`язку з поданням заяви про звільнення за власним бажанням.
Конституційний Суд України в абзацах другому та четвертому пункту 3.2 свого Рішення № 1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі № 1-2/2010 за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України, посилаючись на положення законів, що регулюють цивільно-правові відносини, а саме: частину першу статті 98 та частину першу статті 99 ЦК України, а також чинні на той час частину першу статті 23, пункт "г" частини п`ятої статті 41, частину першу статті 59 Закону України "Про господарські товариства" і частину п`яту статті 58 Закону України "Про акціонерні товариства", виснував, що підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) або укладення із членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.
При цьому Конституційний Суд України наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на їхнє прийняття органу можуть мати наслідки і для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні, тобто пов`язані з управлінням товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово підтримувала ці висновки, зокрема, в постановах від 10.04.2019 у справі №510/456/17, від 10.09.2019 у справі №921/36/18, від 30.01.2019 у справі №145/1885/15-ц, від 08.11.2019 у справі №667/1/16, від 04.02.2020 у справі №915/540/16, від 19.02.2020 у справі №145/166/18, від 12.01.2021 у справі №127/21764/17, від 14.06.2023 у справі №448/362/22, від 06.09.2023 у справі №127/27466/20.
Судом враховано, що управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (ч. ч. 1, 2 ст. 97 ЦК України).
Частинами 1-4 ст. 99 ЦК України передбачено, зокрема, що загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб.
Органами товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган (ст. 28 Закону України "Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю"; тут і далі Закон в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Загальні збори учасників є вищим органом товариства (ч. 1 ст. 29 Закону), до компетенції якого належить, зокрема обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них) (п. 7 ч. 2 ст. 30 Закону).
Статутом ТОВ «ДАКСА» передбачено, що:
П. 9.2. Виконавчим органом Товариства є директор.
П. 10.14 До компетенції Загальних зборів учасників належать наступні питання: г) призначення на посаду та звільнення з посади директора Товариства.
П. 10.15 Рішення, прийняті з питань, визначених в підпунктах «а», «б», «й» пункту 10.14 вважаються прийнятими, якщо за них проголосують учасники, що володіють більш як 50% загальної кількості голосів учасників Товариства. З решти питань рішення приймаються простою більшістю голосів. 
Так, згідно з ч. 12 ст. 39 Закону України "Про товариства з обмеженою і додатковою відповідальністю" з одноосібним виконавчим органом та кожним членом колегіального виконавчого органу укладається цивільно-правовий або трудовий договір (контракт). Договір (контракт), що укладається з одноосібним виконавчим органом та членом колегіального виконавчого органу, від імені товариства підписує особа, уповноважена на таке підписання загальними зборами учасників.
Таким чином, Законом та статутом товариства встановлено обрання особи виконавчим органом товариства або до складу цього органу в межах відносин з управління товариством і окремо передбачено укладення цивільно-правового або трудового договору.
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20, за загальним правилом створення (обрання) виконавчого органу товариства відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства (частина перша статті 99 ЦК України, пункт 7 частини другої статті 30 Закону) або в окремих випадках - наглядової ради товариства (частина друга статті 38 Закону). Це рішення породжує між особами, яких воно стосується, корпоративні відносини, у яких обрана особа наділяється повноваженнями з управління.
Отже, за загальним правилом створення (обрання) виконавчого органу товариства відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства (частина перша статті 99 ЦК України, пункт 7 частини другої статті 30 Закону) або в окремих випадках - наглядової ради товариства (частина друга статті 38 Закону). Це рішення породжує між особами, яких воно стосується, корпоративні відносини, в яких обрана особа наділяється повноваженнями з управління.
Ці корпоративні відносини також є підставою для виникнення відносин представництва товариства перед третіми особами, а також трудових відносин, що регулюються законодавством про працю, та виникають у зв`язку з укладенням в установленому порядку (частина дванадцята статті 39 Закону) з одноосібним виконавчим органом (членом колегіального виконавчого органу) трудового договору (контракту).
В постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 зазначено, що корпоративні відносини також є підставою для виникнення відносин представництва товариства перед третіми особами. Відповідно, заявлені позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та / або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством.
Звернення до суду особи, яка є одноосібним виконавчим органом товариства, для припинення її повноважень, зокрема у випадку, якщо загальні збори учасників не розглядають заяву про звільнення з посади директора, пов`язане з корпоративними відносинами у цьому товаристві (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №448/362/22).
Такий трудовий договір (контракт) може визначати окремі аспекти діяльності одноосібного виконавчого органу (члена колегіального виконавчого органу) як працівника товариства, зокрема, строк здійснення ним повноважень; права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальну); умови матеріального забезпечення; умови звільнення з посади (у тому числі дострокового).
Водночас в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою.
Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства (частина перша статті 98 ЦК України).
Статтею 31 Закону передбачено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства (пункт 1 цієї статті).
Порядок скликання загальних зборів учасників товариства визначено статтею 32 Закону, частина перша якої передбачає, що загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.
Ці корпоративні відносини також є підставою для виникнення відносин представництва товариства перед третіми особами, а також трудових відносин, що регулюються законодавством про працю, та виникають у зв`язку з укладенням в установленому порядку (частина дванадцята статті 39 Закону) з одноосібним виконавчим органом (членом колегіального виконавчого органу) трудового договору (контракту).
Водночас саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою.
Відповідно до ст. 37 Закону у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника. До товариства з одним учасником не застосовуються положення статей 32-36 цього Закону, а інші положення цього Закону застосовуються з урахуванням положень частини першої цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКС" з 15.12.2016. 
Відповідач має двох засновників, ОСОБА_3 – учасниця Товариства, розмір частки у статутному капіталі Товариства – 50 % та ОСОБА_2 , учасник Товариства, розмір частки у статутному капіталі Товариства – 50 %.
Відповідно до п. 10.7. Статуту Товариства Загальні збори вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники, представники учасників, що володіють у сукупності більш як 60% голосів.
Разом з цим, згідно протоколів загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКС" №1 від 22.09.2025 та № 2 від 23.09.2025 року загальні збори вважаються такими, що не відбулись, оскільки ОСОБА_3 зявляється на загальні збори, проте ОСОБА_2 не зявляється на загальні збори, а у відповідності до п. 10.7 Стату рішення щодо звільнення позиваче не може бути прийняте, оскільки не можливо зібрати 60 % голосів. 
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що вимога щодо визнання трудових відносин між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАКСА" припиненими є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАКСА", суд зазначає наступне.
Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація юридичних осіб - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Згідно з п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" до Єдиного державного реєстру підлягають внесенню відомості про юридичну особу, зокрема, відомості про керівника юридичної особи.
За приписами ст. 25 вказаного Закону державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі, зокрема, судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
При цьому суд відзначає, що в постанові від 24.12.2019 у справі №758/1861/18 Верховний Суд дійшов висновку, що вимога про виключення з ЄДРПОУ запису про директора товариства не підлягає задоволенню, оскільки суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру.
Також суд наголошує на тому, що за наявності документів для проведення державної реєстрації припинення повноважень позивача на посаді керівника Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАКСА", зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, відповідач буде зобов`язаний розглянути можливість проведення відповідних реєстраційних дій згідно вимог законодавства, що є його дискреційним повноваженням.
За таких обставин, позовні вимоги в частині виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАКСА задоволенню не підлягають.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У судовому засіданні, яке відбулось 11.06.2026, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини. 
Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 129, 233, 236, 238, ч. 1 ст. 240 ГПК України, суд 
В И Р І Ш И В :
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСА» задовольнити частково.
2. Визнати трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАКСА» припиненими.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАКСА» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5 324,80 грн., видавши наказ.
4. У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Повний текст рішення складено 22.06.2026 року.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.