ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2026 року	справа № 380/24014/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з вимогами:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення та подальшого збереження в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЕВОД «Резерв+») відомостей про ОСОБА_1 як про особу, що нібито порушила правила військового обліку, а саме позначки «Порушення правил військового обліку» із зазначенням причини «Не прибули за мобілізаційним розпорядженням» (та/або статусу «розшук ТЦК та СП»).
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 вилучити (скасувати) з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЕВОД «Резерв+») відомості про ОСОБА_1 як про особу, що порушила правила військового обліку та не прибула за мобілізаційним розпорядженням, а також будь-які пов`язані статуси «розшук ТЦК та СП», та привести відомості щодо позивача у відповідність до вимог законодавства як до особи, стосовно якої відсутнє рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач без законних підстав, без належного повідомлення позивача про обов`язок прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, без складення протоколу про адміністративне правопорушення та без винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення вніс до ЄВОД «Резерв+» відомості про позивача як про порушника правил військового обліку. Позивач зазначає, що жодного мобілізаційного розпорядження або повістки у порядку, передбаченому законодавством (під особистий підпис, рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший належний спосіб), він не отримував, від отримання таких документів не відмовлявся, відтак об`єктивно не міг порушити правила військового обліку у формі неприбуття за мобілізаційним розпорядженням, про існування якого не знав. На адвокатський запит представника позивача відповідач не надав ані копії мобілізаційного розпорядження, ані доказів його належного вручення, ані матеріалів адміністративного провадження (протоколу, постанови), що, на переконання позивача, свідчить про відсутність правових підстав для збереження спірних відомостей у державному реєстрі.
Ухвалою судді від 15.12.2025 в справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 15.12.2025 та копію позовної заяви з додатками надіслано відповідачу засобами електронного зв`язку за допомогою сервісу «Електронний суд», що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів. Правом подати письмовий відзив на позовну заяву відповідач станом день розгляду справи не скористався, тому суд, керуючись ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вирішив справу за наявними матеріалами.
Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 відповідно до даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄВОД «Резерв+») є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з військово-обліковим документом, сформованим в електронному застосунку «Резерв+» 03.12.2025, щодо позивача відображено позначку «Порушення правил військового обліку» із зазначенням причини звернення до Національної поліції: «Ви не прибули за мобілізаційним розпорядженням», дата звернення - 28.06.2025.
З відповіді ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 02.12.2025 № 1786, наданої на адвокатський запит представника позивача - адвоката Касянчука С.В. від 24.11.2025, вбачається, що згідно інформації, облікованої в реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 мав обов`язок прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 . На виконання вимог п. 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 до органів Національної поліції надіслано звернення про доставлення ОСОБА_1 , який скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП, з метою складення протоколу.
У зв`язку з неприбуттям ОСОБА_1 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 останнього автоматично занесено до списку осіб, які є порушниками правил військового обліку з 28.06.2025.
Водночас відповідач прямо зазначив у відповіді на адвокатський запит, що з огляду на положення статті 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення складається уповноваженою на те особою в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому, враховуючи неприбуття ОСОБА_1 за викликом, винесення протоколу у справі про адміністративне правопорушення не було можливим.
Будь-яких доказів направлення та належного вручення позивачу мобілізаційного розпорядження, повістки чи іншого виклику до ІНФОРМАЦІЯ_5 , доказів складення протоколу про адміністративне правопорушення, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
Вважаючи дії відповідача щодо внесення та подальшого збереження в ЄВОД «Резерв+» відомостей про «порушення правил військового обліку» та «розшук ТЦК та СП» без наявності законних підстав протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.
Правові та організаційні засади створення і функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені Законом України від 16.03.2017 № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон № 1951-VIII).
Згідно зі статтею 4 Закону № 1951-VIII Реєстр є автоматизованою інформаційно-комунікаційною системою, призначеною, зокрема, для забезпечення обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, планування та проведення заходів призову і мобілізації, ведення достовірного обліку відомостей про них.
Стаття 7 Закону № 1951-VIII встановлює вичерпний перелік персональних даних, які вносяться до Реєстру, та визначає, що суб`єкти ведення Реєстру зобов`язані забезпечувати точність, повноту і своєчасність внесення, оновлення та коригування відомостей щодо кожної особи; обробка, внесення та використання відомостей у Реєстрі мають здійснюватися виключно на підставі та в межах, визначених законом, з дотриманням принципів законності, пропорційності та недопущення надмірного втручання у права людини.
Таким чином, у Реєстрі можуть міститися лише ті відомості про особу, які мають належне правове підґрунтя та підтверджені відповідними документами. Відомості про нібито «порушення правил військового обліку» без наявності належного процесуального рішення є недостовірними та неправомірними, а їх внесення і збереження порушує вимоги Закону № 1951-VIII щодо достовірності та законності обробки даних.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 210 КУпАП встановлено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а статтею 210-1 КУпАП - за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у тому числі за порушення військовозобов`язаним, резервістом, призовником правил військового обліку, неприбуття за викликом (повісткою) територіального центру комплектування та соціальної підтримки без поважних причин.
При цьому факт вчинення такого адміністративного правопорушення повинен бути: належним чином зафіксований (шляхом складення протоколу про адміністративне правопорушення - статті 254, 255, 256 КУпАП), розглянутий уповноваженим органом (посадовою особою чи судом) у порядку, визначеному главами 17-22 КУпАП, оцінений з точки зору наявності події адміністративного правопорушення, складу правопорушення, вини особи, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність (статті 245, 247, 251, 280 КУпАП), підтверджений постановою у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності або її відсутність (статті 283-285 КУпАП).
Лише після винесення постанови, якою встановлено вчинення особою адміністративного правопорушення, державний орган може посилатися на факт порушення особою правил військового обліку як на встановлену обставину.
У даному випадку, як слідує з матеріалів справи та підтверджено самим відповідачем у відповіді на адвокатський запит від 02.12.2025 № 1786, ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно, без проведення процедури притягнення до адміністративної відповідальності та без винесення відповідної постанови, фактично визнав позивача порушником правил військового обліку та зафіксував це у ЄВОД «Резерв+».
Відсутність протоколу, постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, які підтверджують факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності, свідчить про відсутність юридичного факту правопорушення в установленому законом порядку. За таких обставин внесення до Реєстру відомостей про «порушення правил військового обліку» є юридично необґрунтованим і протиправним.
Щодо доводів відповідача про автоматичне внесення позивача до списку порушників у зв`язку з його неприбуттям за викликом, суд зазначає таке.
Обов`язок військовозобов`язаного прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за викликом (повісткою, мобілізаційним розпорядженням тощо) виникає лише за умови належного повідомлення особи про такий обов`язок.
Порядок вручення повісток та інших викликів визначається законодавством про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Належним повідомленням вважається вручення документа під підпис особи, або надсилання рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, або інший спосіб, який дозволяє достовірно установити факт доведення змісту розпорядження до відома особи.
Тягар доказування належного повідомлення покладається на орган, який посилається на факт направлення відповідного документа.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповіді на адвокатський запит не надав жодної копії мобілізаційного розпорядження чи повістки щодо позивача, а також будь-яких доказів їх направлення та належного вручення ОСОБА_1 . Навпаки, відповідач прямо зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не складався, оскільки позивач не з`являвся за викликом.
Отже, у відповідача відсутні докази того, що позивач був належним чином повідомлений про обов`язок прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 у визначений час, а також те, що він свідомо ухилився від виконання такого обов`язку.
За відсутності належного повідомлення не може йтися про склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з «неприбуттям за мобілізаційним розпорядженням». Відтак, саме по собі внутрішнє розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 , про існування якого відповідач згадує у відповіді на адвокатський запит, але не надає, не може створювати для позивача юридичний обов`язок, якщо це розпорядження не було належним чином доведене до його відома.
Щодо посилання відповідача на пункт 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, суд зазначає таке.
Звернення територіального центру комплектування та соціальної підтримки до органів Національної поліції про доставлення особи з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення є заходом забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення (примусовий привід), який здійснюється саме для того, щоб у подальшому скласти протокол у присутності особи. Звернення до поліції само по собі не є та не може підміняти собою рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності або встановлення факту вчинення нею правопорушення.
Отже, факт направлення звернення до органів поліції не є тотожним факту вчинення особою адміністративного правопорушення і не може слугувати самостійною підставою для внесення до ЄВОД «Резерв+» відомостей про «порушення правил військового обліку».
Щодо системного аналізу актуальної судової практики у спорах щодо внесення статусів «розшук ТЦК та СП» / «порушення правил військового обліку» до інформаційних систем «Оберіг»/«Резерв+», суд зазначає таке.
У постанові від 19.06.2024 у справі № 990/41/24 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що принцип верховенства права передбачає, що держава, реалізуючи свої повноваження, має діяти у спосіб, що мінімізує втручання в основоположні права людини, та лише за наявності для того достатніх правових підстав. Втручання у права повинно бути законним, мати легітимну мету і бути пропорційним.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду неодноразово формував правові висновки, зокрема про те, що внесення до інформаційних (державних) реєстрів запису, який негативно характеризує особу і породжує для неї юридично значущі наслідки, є за своєю суттю формою реалізації владних управлінських повноважень і повинно ґрунтуватися виключно на встановлених у визначеному законом порядку фактах; наявність або відсутність процесуального рішення компетентного органу, яким підтверджується факт вчинення правопорушення, є визначальною умовою для оцінки правомірності внесення відповідних відомостей до реєстру; сам факт спрямування повістки чи виклику без належного доведення його змісту до відома особи не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП, та не може бути підставою для відображення особи у державних реєстрах як порушника правил військового обліку.
Застосовуючи наведені висновки до спірних правовідносин, суд зазначає таке.
Відповідач не довів факту належного повідомлення позивача про обов`язок прибути за мобілізаційним розпорядженням до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Копія мобілізаційного розпорядження суду не надана; доказів його направлення (під особистий підпис, рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення тощо) у матеріалах справи не міститься.
Щодо позивача не складено протоколу про адміністративне правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП, не винесено постанови у справі про адміністративне правопорушення, матеріали для притягнення позивача до адміністративної відповідальності до суду не направлялися. Будь-яких рішень уповноважених органів про визнання позивача винним у порушенні правил військового обліку не існує; доказів протилежного відповідачем не надано.
Попри отримання адвокатського запиту, в якому містилася чітка вимога або надати належні докази законності внесених відомостей, або негайно усунути недостовірні відомості з Реєстру, ІНФОРМАЦІЯ_2 такого не зробив, чим порушив обов`язок діяти добросовісно, розсудливо та пропорційно, встановлений частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Також суд зазначає, що наявність у ЄВОД «Резерв+» позначки «Порушення правил військового обліку» із зазначенням причини «Не прибули за мобілізаційним розпорядженням» (та супутніх статусів, що фактично прирівнюються до «розшуку ТЦК та СП») фактично створює для позивача статус особи, яка порушує закон, та об`єктивно впливає на сприйняття позивача з боку правоохоронних органів, може призводити до посилених перевірок, обмежень пересування та інших негативних наслідків як у приватному, так і в публічному житті. Таке втручання у особисте життя, репутацію та свободу пересування позивача (статті 32, 33 Конституції України) не відповідає критеріям законності, необхідності та пропорційності.
Збереження в державному реєстрі недостовірних або юридично не підтверджених відомостей порушує принципи верховенства права, законності, правової визначеності та презумпції невинуватості, а також гарантії, встановлені статтею 32 Конституції України щодо недопустимості свавільного збирання, зберігання та поширення інформації, що шкодить честі, гідності та діловій репутації особи.
Враховуючи вищевикладене, суд керуючись статтею 245 КАС України, дійшов висновку, що дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення та подальшого збереження в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄВОД «Резерв+») відомостей про ОСОБА_1 як про особу, що порушила правила військового обліку та не прибула за мобілізаційним розпорядженням, є протиправними.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 висловив правову позицію, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
З огляду на викладене, ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача вилучити (скасувати) з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄВОД «Резерв+») відомості про ОСОБА_1 як про особу, що нібито порушила правила військового обліку та не прибула за мобілізаційним розпорядженням, а також будь-які пов`язані статуси «розшук ТЦК та СП».
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Зважаючи на задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення та подальшого збереження в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄВОД «Резерв+») відомостей про ОСОБА_1 як про особу, що порушила правила військового обліку, а саме позначки «Порушення правил військового обліку» із зазначенням причини «Не прибули за мобілізаційним розпорядженням» (та/або статусу «розшук ТЦК та СП»).
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) вилучити (скасувати) з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄВОД «Резерв+») відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ), як про особу, що порушила правила військового обліку та не прибула за мобілізаційним розпорядженням, а також будь-які пов`язані статуси «розшук ТЦК та СП», та привести відомості щодо позивача у відповідність до вимог законодавства як до особи, стосовно якої відсутнє рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.