Справа № 375/515/26
Провадження № 2-др/375/10/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року

Рокитнянський районний суд Київської області у складі судді Антипенка В.П., 
за участю:
секретаря судового засідання Голованової В. А.,
розглянувши заяву представника позивача, Кузьменка Максима Віталійовича, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
20.04.2026 заявник звернувся до Рокитнянського районного суду Київської області із заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Відповідно до вказаної заяви заявник просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" витрати позивача на професійну правничу допомогу сумі 6 000 грн.
Рішенням суду від 14 квітня 2026 року позов ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача 16920,00 грн., а також витрати по сплаті сулового збору в сумі 2229,04 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено
При ухваленні даного рішення судом не було вирішено питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу. В позовній заяві позивач просив судові витрати по справі покласти на відповідача, а також вказав, що докази щодо понесених судових витрат на оплату правничої допомоги, будуть подані протягом 5 днів, після ухвалення судового рішення.
Ухвалою суду від 20 квітня 2026 року справу призначено до розгляду без виклику сторін.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат".
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
На підтвердження витрат на правову допомогу, стороною позивача в справі, представником заявника Кузьменком Максимом Віталійовичем було надано:
- довіреність №3112/25-38 від 31.12.2025 року ТОВ «Споживчий центр», якою уповноважено Кузьменка Максима Віталійовича здійснювати представництво інтересів товариства;
- договір № 01/25-СЦ про надання правової допомоги від 01 квітня 2025, укладений між Адвокатським об"єднанням "ЛЕКС ВЕРІТАС" в особі керуючого партнера, адвоката Моісейнко М. Ю. та ТОВ «Споживчий центр».
Відповідно до умов вказаного договору (п.1.1 договору), виконавець бере на себе зобов"язання надавати правову допомогу в обсязі та умовах, передбачених договором. Згідно п.2.2 договору, сторони погодили обсяг робіт, які виконавець зобов"язується виконати, п.1.4 договору замовник зобов"язується оплачувати послуги виконавця, в тому числі судові.
Відповідно до п.3.1 договору вартість послуг визначається наступним чином: 6000,00 грн., за один позов, без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які замовник сплачує самостійно.
- додаткову угоду № 6 до договору № 01/25-СЦ про надання правової допомоги від 01 квітня 2025, з якої вбачається, що сторони договору домовилися змінити строк дії основного договору, (до 31.12.2026), (т. 1 а.с. 71);
- звіт про виконану роботу відопвідно до договору №01/25-СЦ про надання правової допомоги від 01 квітня 2025 по клієнту ОСОБА_1 від 15.04.2026 року з якого вбачається, що адвокат Моісеєнко М.Ю., склав даний звіт про виконання роботи у відповідності до умов договіру №01/25-СЦ про надання правової допомоги від 01 квітня 2025. Виконавцем надано замовнику за його запитом послуги відповідно та на умовах договору.
- платіжну інструкцію № СЦ00096799 від 16.04.2026, надавач платіжних доручень АТ"ПУМБ" , отримувач Адвокатським об"єднанням "ЛЕКС ВЕРІТАС", сума - 6000,00 грн. Призначення платежу: оплата за надання правничої допомоги згідно угоди №1 до договору №01/25-СЦ від 01.04.2025, за позовом до ОСОБА_1 . 
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
З матеріалів справи вбачається, що через підсистему "Електронний суд" представником за дорученням позивача, Кузьменком М.В., (т. 1 а.с. 32), до суду було подано позовну заяву до ОСОБА_1 ..
При цьому з матеріалів справи вбачається, що Кузьменко М. В. діяв у справі не як адвокат, а як працівник ТОВ «Споживчий центр», що підтверджується відповідними наказами (т. 1 а.с 33-35).
Зі змісту звіту про виконану роботу відопвідно до договору № 01/25-СЦ про надання правової допомоги від 01 квітня 2025 по клієнту ОСОБА_1 , вбачається, що даний документ складений одноособово адвокатом Моісеєнком М. Ю., який діяв від власного імені, а не від імені адвокатського об`єднання, і з яким позивач уклав договір. Крім того, вказаний звіт підпису замовника послуг не містить.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 1.3. договору сторони погодили, що перелік фізичних осіб (боржників), у відповідності до п. 1.2 визначається додатковими угодами до договору.
Однак, до матеріалів справи позивачем такої додаткової угоди подано не було.
Тобто, достатніх доказів того, що АО "ЛЕКС ВЕРІТАС" погодило із ТОВ «Споживчий центр» підготовку позовної заяви про стягнення із відповідачки кредитних коштів, та факту виконання вказаних робіт саме адвокатським об`єднанням, матеріали справи не містять.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ВС від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17, види робі та /або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням ЗаконуУкраїни «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір. 
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правову допомогу слід відмовити, оскільки матеріали справи не містять доказів надання АО "ЛЕКС ВЕРІТАС" таких послуг позивачу по даній справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133-141, 259, 268, 270 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви представника позивача, Кузьменка Максима Віталійовича про стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити повністю.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м. Київ вул. Саксаганського,133А, код ЄДРПОУ 37356833.
відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя В. П. Антипенко