Справа № 589/1509/25 
Провадження № 2/589/728/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року	м. Шостка	

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі: головуючого судді Курбанової А.Р., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

ВСТАНОВИВ:

02.04.2025р. товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №516956940 від 22.02.2020р. в розмірі 26090,00 грн, з яких: 10000 грн. - заборгованість по кредиту; 16090 грн. - заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів.
Ухвалою суду від 15 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.
Вказана ухвала двічі надсилалася відповідачу рекомендованим поштовим відправленням за адресою, за якою остання зареєстрована, поштові відправлення повернуті, востаннє з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», яка проставлена 17.06.2025 року, що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України слід вважати днем вручення цього судового рішення.
Станом на 04.05.2026 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.
Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили.
За відсутності таких клопотань, суд, у відповідності до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу за наявними у ній матеріалами.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
22.02.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено кредитний договір № 516956940 (далі - Договір). Згідно з умовами п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 Договору кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти Кредитодавцю, строком на 30 днів, а саме до 23.03.2020 року, з дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,83 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, базовою процентною ставкою – 1,70 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. /а.с. 13-14/.
З графіку розрахунків до договору (Додаток №1) вбачається, що сукупна вартість кредиту складає 124,90% від суми Кредиту (у процентному вираженні) або 12490 грн 00 коп. та включає в себе проценти за користування Кредитом, які складають 24,90% від суми Кредиту (у процентному вираженні) або 2490 грн 00 коп. (у грошовому виразі); суму (тіло) Кредиту в розмірі 10000 грн (у грошовому вираженні).
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
На офіційному веб-сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» https://www.moneyveo.ua, у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розміщена повна інформація про Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» (далі Правила), а також є доступними для ознайомлення і Інформаційно-телекомунікаційній системі при подачі заявки.
З наданого позивачем алгоритму дій споживача в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та алгоритму дій стосовно укладання кредитних договорів вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим /а.с.22-29/.
Отже, заповненням заявки на кредит Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20.
Відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «XY54DC73» підписав електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання /а.с. 21/.
Наведене свідчить, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пункту 3.18 Правил кошти кредиту надаються за вибором клієнта, зокрема, шляхом ініціювання кредитодавцем безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок клієнта, за реквізитами платіжної картки вказаної клієнтом у заявці. Так, відповідач ОСОБА_1 при заповненні заявки на отримання грошових коштів в кредит від 22.02.2020 року вказала номер карти НОМЕР_1 .
Як вбачається з платіжного доручення №63af0d10-6da6-44df-9fb1-030337dbf55d від 22.02.2020 року /а.с.30/, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконано свої зобов`язання за договором та перераховано на картку № 5168-75XX-XXXX-5180, номер якої надано йому Позичальником та вказано в заявці, кредитні кошти в сумі 10000 грн. Також на підтвердження даної інформації позивачем також долучено довідку № 09_1/2024, видану 27.09.2024р. АТ КБ «ПриватБанк» (банк, що здійснював платіж), з якого вбачається, що операція по перерахування коштів була успішною та кошти зараховані на картковий рахунок, вказаний ОСОБА_1 /а.с. 31-32/. 
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Але всупереч наведеним умовам Договору та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за Договором не виконала: у визначені цим договором строки суму кредиту та проценти не сплатила, внаслідок чого згідно з розрахунком ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у відповідача станом на 01.06.2020 року утворилась заборгованість зі сплати кредиту в сумі 10000 грн. 00 коп. та процентів у сумі 14390 грн 00 коп. /а.с. 65-66/. 
Крім того, судом встановлено, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 /а.с. 33-36/, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступає ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату.
28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року /а.с. 39/.
31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 було викладено в новій редакції /а.с. 40-43/.
Відповідно до п.8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, строк дії цього договору продовжено до 31.12.2021 року.
31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії цього договору продовжено до 31.12.2022 року /а.с. 45/.
31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2023 року /а.с. 46/. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року /а.с. 47/.
Пунктом 2.1. Розділу 2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року передбачено, що згідно з умовами договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Тобто, предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 1.2. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до цього договору, а саме Реєстрах прав вимоги.
В той же час, відповідно до п. 1.5. договору факторингу Реєстр прав вимоги - означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року.
Згідно з п. 4.1. договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 81 від 01.06.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 516956940 від 22.02.2020 року на загальну суму 24390 грн /а.с. 48-49/. 
Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
Після відступлення права грошової вимоги, ТОВ «Таліон Плюс» за період з 01.06.2020 року до 11.06.2020 року донарахувало відповідачу проценти, після чого заборгованість за процентами склала 16090 грню. за розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» /а.с. 67/.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (Фактор) було укладено договір факторингу № 05/0820-01 /а.с. 50-52/.
Згідно з п. 4.1 зазначеного договору право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. 
03.08.2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року /а.с. 55/.
30.12.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду №3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024 року /а.с.56/.
Відповідно до реєстру прав вимоги № 7 від 28.10.2021 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 516956940 від 22.02.2020 року на загальну суму 26090 грн 00 коп. /а.с. 57-58/.
14.02.2022 року між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (Фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Клієнт) було укладено договір факторингу №14/02/2022-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором /а.с. 59-61/. Згідно з п. 4.1 цього договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в момент підписання ними відповідного Реєстру прав вимог.
Згідно з Реєстром прав вимог № 1 до вказаного вище договору факторингу від 14.02.2022 р. ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 516956940 від 22.02.2020 року на суму 26090 грн 00 коп. /а.с. 63-64/.
У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договорів факторингу недійсними або заперечення учасників справи щодо вказаних договорів.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. 
Однак, всупереч умовам кредитного договору № 516956940, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, станом на 12.03.2025 року, відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 516956940 ОСОБА_1 , виданої ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, незважаючи на те, що строк повернення кредиту вже настав /а.с. 68/.
Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в заявленому розмірі 10000 грн.
Водночас, суд не може погодитися із визначеною позивачем сумою заборгованості за нарахованими процентами з огляду на таке. 
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 
За приписами ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. 
Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 10000 грн.
За змістом п. 1.2 Договору, Кредит надається (Договір укладається) строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту Позичальником.
На період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з Дисконтною процентною ставкою 0,83 % від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.3 Договору). 
За змістом графіку розрахунків (додаток №1 до договору) вбачається, що сукупна вартість кредиту складає 12490 грн 50 коп. та включає в себе: проценти за користування кредитом у розмірі 2490 грн 00 коп. та суму кредиту в розмірі 10000 грн. Термін платежу – 23.03.2020 року.
Відповідно до п. 1.4 Договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення).
Позивачем заявлені до стягнення проценти за користування коштами в розмірі 16090 грн. 00 коп. як у межах строку кредитування, так і після закінчення цього строку, як вбачається з досліджених розрахунків заборгованості /а.с. 65-66, 67, 68/. Первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до якого перейшли права вимоги до відповідача, нараховано проценти за користування кредитом в сумі 16090 грн за 111 днів. Тобто за 30 днів користування кредитними коштами за дисконтною ставкою (п.1.2. договору) та за 81 днів прострочення погашення кредиту. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», до яких в подальшому перейшли права вимоги до відповідача, процентів за користування кредитом не нараховували.
Відповідно до п. 4.3 договору, сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Суд зважає на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16, згідно з якими надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто, фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Застосовуючи наведені вище норми цивільного законодавства України та висновки Верховного суду, суд тлумачить умови п.1.2. договору щодо нарахування процентів як проценти за користування кредитом у розумінні ст. 1048, 1056-1 ЦК України та умови п. 1.4, 4.3. договору щодо нарахування процентів поза межами строку кредитування як проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання у розумінні ст. 625 ЦК України.
Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з відповідача процентів, передбачених п. 1.4. кредитного договору, нарахування яких суд розтлумачив як проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання у розумінні ст. 625 ЦК України, нарахованих за період прострочення виконання зобов`язання, суд звертає увагу на те, що 24.12.2023 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Зазначеним законом пункт 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» викладено в такій редакції: «У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але невиключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем».
Враховуючи наведене, сума нарахованих відповідачу за понадстрокове користування кредитом процентів відповідно до умов п. 1.4. кредитного договору підлягає списанню.
Отже, суд вважає правомірним нарахування в період з 22.02.2020 по 23.03.2020 процентів за користування кредитними коштами за ставкою 0,83 % за кожен день користування кредитом, що в загальній сумі складає 2490 грн (10000 х 0,83 х 30 : 100) та узгоджується з графіком розрахунків (додаток №1 до договору).
Нараховані проценти за прострочення виконання зобов`язань за 81 днів в період з 24.03.2020 по 11.06.2020 в розмірі 13600 грн (16090-2490) відповідно до п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», підлягають списанню кредитодавцем, а в даному випадку ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» як правонаступником первісного кредитора.
Таким чином, враховуючи узгоджені сторонами строки кредитування, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку кредитування в розмірі 2490 грн.
Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідач в даній справі не надала суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог.
З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача загальної заборгованості у розмірі 12490 грн 00 коп.
На думку суду, наявність та розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позов задовольнити частково. 
Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1159 грн 60 коп.
Що стосується витрат на правову допомогу, судом виходить з наступного.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору надання правничої допомоги № 10/03/25-02 від 10.03.2025 р., укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», копію додаткової угоди №9 до вказаного договору, копію акту прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 10/03/25-02 від 10.03.2025 р.) від 10.03.2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію довіреності /а.с. 69-70, 71-72, 74, 11/.
Клопотання та/або заперечення від відповідача щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило. 
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2872 грн 20 коп.
Керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 1050, 1054, 1082 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 223, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-  

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» /код ЄДРПОУ 43541163, адреса: вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, оф. 10, м. Київ, 01024/ заборгованість за договором № 516956940 від 22.02.2020 року в розмірі 12490 грн. 00 коп. /дванадцять тисяч чотириста дев`яносто грн 00 коп./, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1159 грн 60 коп. /одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять грн 60 коп./ та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2872 грн 20 коп. /дві тисячі вісімсот сімдесят дві грн 20 коп./.
В іншій частині вимог відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.  

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області        А.Р.Курбанова