ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 року м.Дніпро Справа № 904/848/25 
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач )
суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Селянського фермерського господарства “Біфронс” про ухвалення додатковго рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Селянського фермерського господарства “Біфронс” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025р. у справі 
за позовом Селянського фермерського господарства “Біфронс”, с. Жовте
до П`ятихатської міської ради, м. П`ятихатки
про визнання додаткової угоди укладеною
ВСТАНОВИВ:
Селянське фермерське господарство “Біфронс” звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до П`ятихатської міської ради, в якій просить визнати укладеною додаткову угоду між Селянським фермерським господарством “Біфронс” ( ідентифікаційний код 32254899, місцезнаходження: с. Жовте, П`ятихатський район, Дніпропетровська обл. ) та П`ятихатською міською радою ( ідентифікаційний код 44045391, місцезнаходження: Дніпропетровська обл., Кам`янський р-н, м. П`ятихатки, вул. Садова, буд. 104 ) до договору оренди земельної ділянки від 29.09.2010 р., зареєстрованого у Жовтоводському міському відділі ДРФ ДП “Центр ДЗК”, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.10.2010 р.за № 041013801251, в наступній редакції: “Додаткова угода до Договору оренди земельної ділянки від 29.09.2010 р. - П`ятихатська міська рада, в подальшому - “Орендодавець”, в особі голови Ісаєва Гілала Міргасана Огли, що діє на підставі Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, з однієї сторони, та Селянське фермерське господарство “Біфронс”, в подальшому - “Орендар”, в особі голови Ісабалієвої Анжели Анатоліївни, що діє на підставі статуту, з іншої сторони, разом іменовані - “Сторони”, а кожна окремо - “Сторона”, уклали цю додаткову угоду до договору оренди землі від 29.09.2010 р. (надалі - Договір) про наступне: 1. Викласти преамбулу Договору у наступній редакції: “П`ятихатська міська рада, в подальшому - “Орендодавець”, в особі голови Ісаєва Гілала Міргасана Огли, що діє на підставі Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, з однієї сторони та Селянське фермерське господарство “Біфронс”, в подальшому - “Орендар”, в особі голови Ісабаєвої Анжели Анатоліївни, що діє на підставі статуту, з іншої сторони, уклали цей договір про таке (...)” 2.Внести зміни до п. 2 розділу “Об`єкт оренди” Договору, виклавши його в наступній редакції: “В оренду передається земельна ділянка загальною площею 12,52 га, у тому числі 12,52 га ріллі. Кадастровий номер земельної ділянки 1224581500:02:001:0199”. 3. Інші умови Договору залишається незмінними. 4.Додаткова угода набирає чинності з дня набрання чинності рішення суду. ОРЕНДОДАВЕЦЬ: П`ятихатська міська рада, Юридична адреса: 52100, Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. П`ятихатки, вул. Садова, 104, ЄДРПОУ 44045391. ОРЕНДАР: Селянське фермерське господарство “Біфронс” Юридична адреса: 52130, Дніпропетровська область, П`ятихатський р-н, с. Жовте ЄДРПОУ 32254899. Голова ______ Ісаєв Г.М. огли; Голова______ Ісабалієва А.А.
У позовній заяві Позивач просив стягнути з Відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 30 000,00 грн.. На підтвердження понесення вказаних витрат Позивач надав відповідні докази. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025 р. у справі № 904/848/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі. Судові витрати покладено на позивача.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Селянське фермерське господарство “Біфронс”, через систему "Електронний суд", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025 р. у справі № 904/848/25 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2026р. апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства “Біфронс” задоволено. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2025 р. у справі № 904/848/25 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов Селянського фермерського господарства “Біфронс” до П`ятихатської міської ради про визнання укладеною додаткову угоду – задоволено. Визнано укладеною додаткову угоду між Селянським фермерським господарством “Біфронс” ( ідентифікаційний код 32254899, місцезнаходження: с. Жовте, П`ятихатський район, Дніпропетровська обл. ) та П`ятихатською міською радою ( ідентифікаційний код 44045391, місцезнаходження: Дніпропетровська обл., Кам`янський р-н, м. П`ятихатки, вул. Садова, буд. 104 ) до договору оренди земельної ділянки від 29.09.2010 р., зареєстрованого у Жовтоводському міському відділі ДРФ ДП “Центр ДЗК”, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.10.2010 р. за № 041013801251, в наступній редакції: “Додаткова угода до Договору оренди земельної ділянки від 29.09.2010 р. - П`ятихатська міська рада, в подальшому - “Орендодавець”, в особі голови Ісаєва Гілала Міргасана Огли, що діє на підставі Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, з однієї сторони, та Селянське фермерське господарство “Біфронс”, в подальшому - “Орендар”, в особі голови Ісабалієвої Анжели Анатоліївни, що діє на підставі статуту, з іншої сторони, разом іменовані - “Сторони”, а кожна окремо - “Сторона”, уклали цю додаткову угоду до договору оренди землі від 29.09.2010 р. (надалі - Договір) про наступне:
1. Викласти преамбулу Договору у наступній редакції: 
“П`ятихатська міська рада, в подальшому - “Орендодавець”, в особі голови Ісаєва Гілала Міргасана Огли, що діє на підставі Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, з однієї сторони та Селянське фермерське господарство “Біфронс”, в подальшому - “Орендар”, в особі голови Ісабаєвої Анжели Анатоліївни, що діє на підставі статуту, з іншої сторони, уклали цей договір про таке (...)”
2. Внести зміни до п. 2 розділу “Об`єкт оренди” Договору, виклавши його в наступній редакції: “В оренду передається земельна ділянка загальною площею 12,52 га, у тому числі 12,52 га ріллі. Кадастровий номер земельної ділянки 1224581500:02:001:0199”.
3. Інші умови Договору залишається незмінними.
4. Додаткова угода набирає чинності з дня набрання чинності рішення суду.
ОРЕНДОДАВЕЦЬ: П`ятихатська міська рада, Юридична адреса: 52100, Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. П`ятихатки, вул. Садова, 104, ЄДРПОУ 44045391.
ОРЕНДАР: Селянське фермерське господарство “Біфронс” Юридична адреса: 52130, Дніпропетровська область, П`ятихатський р-н, с. Жовте ЄДРПОУ 32254899.
Голова ______ Ісаєв Г.М. огли; Голова______ Ісабалієва А.А.
Стягнуто з П`ятихатської міської ради на користь Селянського фермерського господарства “Біфронс” - витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви в суді першої інстанції, у розмірі 3028,00 грн. та витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги, 3633,60 грн.. Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручено Господарському суду Дніпропетровської області. 
01.06.2026р. від Селянського фермерського господарства “Біфронс” до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява, про ухвалення додатковго рішення, у якій Господарство просить суд розподілити судові витрати сторін по справі № 904/848/25, у розмірі 30 000,00 грн., що були заявлені в позовній заяві в суді першої інстанції. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2026р. призначено розгляд заяви Селянського фермерського господарства “Біфронс” про ухвалення додаткового рішення у справі № 904/848/25 у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження. П`ятихатській міській раді встановлено строк для подання до Центрального апеляційного господарського суду своїх заперечень стосовно поданої заяви Селянського фермерського господарства “Біфронс”. 
У встановлений строк від П`ятихатської міської ради надійшли заперечення стосовно поданої заяви про ухвалення додаткового рішення, а також клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у якому відповідач просить зменшити розмір стягнення понесених витрат на правову допомогу з 30 000,00 грн. до 0,00 грн., посилаючись на неспівмірність заявлених витрат зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим часом, а також на відсутність в матеріалах справи акта про результати надання правничої допомоги, передбаченого умовами Договору про надання правничої допомоги.
Відповідач зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16, згідно якої на підтвердження витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару, оформлені у встановленому законом порядку, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
П`ятихатська міська рада звертає увагу суду на те, що відповідно до п. 4.5 Договору про надання правничої допомоги № 01/04.12 від 04.12.2024р., сторони договору передбачили необхідність складання акта за результатами надання правничої допомоги, що підписується представниками кожної зі сторін, в якому вказується обсяг наданої правничої допомоги і її вартість. Необхідність зазначеного документа сторони зауважили і в пункті 4.8 Договору. Водночас в матеріалах справи відсутній акт про результати надання правничої допомоги, підписаний представниками кожної зі сторін, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність документального підтвердження надання правової допомоги. Відповідач посилається на позицію Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де зазначено, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Крім того, відповідач зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України. Відповідач вважає, що підготовка позовної заяви про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі не є складною, не вимагає дослідження великої кількості складних документів, складних обчислень, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними; ведення справи не передбачає значного обсягу юридичної та технічної роботи щодо її підготовки до розгляду; реальні та необхідні витрати адвоката на професійну допомогу у цій справі не потребують ні значного часу, ні значних зусиль, ні спеціальних знань. Також відповідач зазначає, що під час розгляду справи він не подавав жодних необґрунтованих заяв чи клопотань, не заявляв жодних безпідставних тверджень або заперечень, що свідчить про сумлінну поведінку сторони у господарському процесі.
Відповідач також звертає увагу, що представником позивача 03.03.2025 р. було подано заяву про забезпечення позову, тобто, складено та подано до суду процесуальний документ, який не передбачено умовами Договору на надання правничої допомоги, при цьому додаткових угод до Договору з приводу подання заяви про забезпечення позову не укладалося. Крім того, відповідач зазначає, що позивач звернувся до органу місцевого самоврядування із заявою про укладання додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 29.09.2010 р. тільки через 14 років після розпаювання та відведення земельної ділянки у власність членам Селянського фермерського господарства.
На підставі викладеного П`ятихатська міська рада просить суд відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Частиною 1 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст. 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За приписами ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ст. 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру чи погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару, у цьому контексті, означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
У постанові від 06.03.2019р. у справі № 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2021р. у справі № 755/9215/15ц, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. 
Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18.
Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2024р. між Адвокатським бюро «Червоної Тетяни «АСТРА» (Адвокатське бюро) та Селянським фермерським господарством «Біфронс» (Клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги №01/04.12, за умовами п. 1.1. якого Адвокатське бюро, на підставі звернень Клієнта, без обмеження повноважень, приймає на себе зобов`язання з надання наступної правничої допомоги, в тому числі, але не виключно: представляє у встановленому порядку інтереси Клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, третейських судах, в органах державної влади та правоохоронних органах під час розгляду правових спорів, підприємствами, установами, організаціями, юридичними особами будь-якої форми власності та перед фізичними особами, без обмеження повноважень у тому числі із правом одержання інформації, яка містить охоронювану законом (банківську, лікарську та ін.) таємницю та стосується інтересів Клієнта, у тому числі персональні дані. Адвокати Адвокатського бюро, (виступаючи як Захисники, представники потерпілого, позивача, відповідача, третьої особи та ін., адвокати), здійснюють, у встановленому законом порядку, захист прав та законних інтересів Клієнта, у випадках, передбачених кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, господарським процесуальним законодавством, КАС України та законодавством про адміністративні правопорушення України. Надає консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у Клієнта в процесі виконання даного договору. Інформує Клієнта, на його запит, про зміни в законодавстві, що стосуються надання правничої допомоги
Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором з усіма правами та повноваженнями, наданими Клієнту, як позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику, цивільному позивачу, цивільному відповідачу, потерпілому, підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, виправданому, власника або володільця майна/тимчасово вилученого майна, щодо якого вирішується/вирішено питання про накладення арешту, юридичної особи, щодо якої здійснюється досудове розслідування без обмеження повноважень. Зокрема, але не обмежуючись представництвом інтересів Клієнта в усіх державних органах (у тому числі судах, господарських та адміністративних судах всіх рівнів та інстанцій, органах внутрішніх справ, органах Державної виконавчої служби, Державної податкової служби), третейських судах, комерційних арбітражах, перед приватними виконавцями, а також перед іншими підприємствами, установами та організаціями, у тому числі банками та іншими фінансовими установами, незалежно від форм власності, з наданням їй усіх прав, наданих законом позивачу, третій особі та відповідачу, стягувачу та боржнику, кредитору у справах про банкрутство, платнику податків, включаючи але не обмежуючись правом: подавати (підписувати) претензії, відповіді на претензії; подавати (підписувати) позовні заяви, заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, зміни та доповнення до них; подавати (підписувати) відзиви на позовні заяви; подавати (підписувати) зустрічні позовні заяви; засвідчувати вірність оригіналам копій документів та витягів з них; брати участь у судових засіданнях; змінювати предмет або підставу позовних заяв; зменшувати або збільшувати позовні вимоги; повністю або частково відмовлятися від позовних вимог; визнавати позови повністю або частково; знайомитися з матеріалами справи, робити з них виписки, знімати копії; подавати докази, брати участь в їх дослідженні; заявляти клопотання та відводи; давати усні і письмові пояснення у суді, господарському суді; укладати (підписувати) мирові угоди; одержувати копії рішень, ухвал, постанов і інших документів, що є у справі; оскаржувати рішення і посадовими та службовими особами, оперативно надавати повну та достовірну інформацію, що необхідна для врегулювання відповідного спору.
Відповідно до п. 4.1. договору, правничу допомогу, що надається Адвокатським бюро, Клієнт оплачує в гривнях в сумі, що обумовлена сторонами у відповідній додатковій угоді. До вартості правничої допомоги не включаються витрати, які несе Адвокатське бюро у зв ’язку із виконанням доручення Клієнта.
Відповідно до п. 4.2. договору, оплата за даним договором здійснюється не пізніше 10 числа поточного місяця у якому надається правова допомога на підставі рахунку, наданого Адвокатським бюро. У випадку не здійснення Клієнтом оплати до 20го числа поточного місяця, в якому надається правнича допомога, надання правничої допомоги у поточному місяці призупиняється до моменту погашення заборгованості.
Відповідно до п. 4.3. договору, при розрахунку вартості правничої допомоги, вказаної в п.4.1. даного договору, враховується час, витрачений Адвокатським бюро, її партнерами та співробітниками.
Відповідно до п. 4.5. договору, за результатами надання правничої допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро правничої допомоги і її вартість. Акт надсилається Клієнту Адвокатським бюро факсимільним зв`язком або поштою, електронною поштою. На письмову вимогу Клієнта, Адвокатське бюро може надавати Акти про надання правничої допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правничої допомоги із ідентифікацією.
Відповідно до п. 4.6. договору, Акт про надання правничої допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Адвокатському бюро письмові аргументовані заперечення на акт.
Відповідно до п. 4.7. договору, сума, вказана в п.4.1. даного Договору є гонораром Адвокатського бюро за надання правничої допомоги та поверненню не підлягає.
Відповідно до п. 4.8. договору, в акті, зазначеному в п. 4.4. Договору, сторони можуть визначити інший порядок оплати тa/чи вартість правничої допомоги. В цьому випадку сторони мають укласти додаткову угоду до цього договору.
Відповідно до п. 4.9. договору, витрати Адвокатського бюро у зв`язку із виконанням доручення Клієнта відшкодовуються Клієнтом окремо та не входять до визначеної сторонами у п. 4.1 Договору вартості правничої допомоги. До таких витрат відносяться: поштові витрати, витрати на відрядження, витрати на придбання автобусних, залізничних (1-2 клас або Є В), авіа квитків, витрати на паливно-мастильні матеріали, витрати на послуги таксі, витрати на готельні послуги (готель не менше 4 зірок, номери преміум, люкс, полулюкс), витрати на адміністративні та судові збори та інші витрати.
Договір про надання правової допомоги №01/04.12 від 04.12.2024р. підписано сторонами та скріплено печатками Сторін.
04.12.2024р. між Адвокатським бюро «Червоної Тетяни «АСТРА» (Адвокатське бюро) та Селянським фермерським господарством «Біфронс» (Клієнт) укладено додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги №01/04.12, за умовами п. 1 якої, правничу допомогу, що надається Адвокатським бюро за договором про надання правничої допомоги №01/04.12 від 04.12.2024р., Клієнт оплачує в гривнях в наступному розмірі: 30 000,00 грн. сплачується на підставі виставленого рахунку, за надання правничої допомоги з підготовки позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 29.09.2010р. з П`ятихатською міською радою Кам`янського району Дніпропетровської області та представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції. 
Відповідно до п. 2 додаткової угоди, гонорар є фіксованим, у випадку якщо Клієнт не використав обсяг замовлених послуг, розмір гонорару не зменшується, грошові кошти не повертаються та на наступний календарний місяць/доручення не переводяться.
Додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №01/04.12 від 04.12.2024р. підписано сторонами та скріплено печатками Сторін.
Отже, вартість правничої допомоги сторони визначили в додатковій угоді до договору. 
Як вже зазначалось вище, у позовній заяві Позивач повідомляв суд, що поніс судові витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 30 000,00 грн., на підтвердження чого разом з позовною заявою, надав відповідні докази. 
01.06.2026р. від Селянського фермерського господарства “Біфронс” до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява, про ухвалення додатковго рішення, у якій Господарство просить суд розподілити судові витрати сторін по справі № 904/848/25, у розмірі 30 000,00 грн., що були заявлені в позовній заяві в суді першої інстанції. 
З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд зазначає, що заява позивача про стягнення з П`ятихатської міської ради витрат на професійну правничу допомогу, в сумі 30 000,00 грн. була зроблена позивачем з урахуванням строків, визначених ч. 8 ст. 129 ГПК України.
На підтвердження понесених витрат позивачем, разом з позовною заявою, надано до матеріалів справи копії: Договору про надання правничої допомоги № 01/04.12 від 04.12.2024 р.; Додаткової угоди до зазначеного договору; Рахунку на оплату № 6 від 26.02.2025 р.; Платіжної інструкції № 13 від 26.02.2025р.; свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серія ДП №2332 від 11.03.2015р..
В матеріалах справи наявний ордер про представництво в Господарському суді Дніпропетровської області інтересів позивача адвокатом Червоною Тетяною Михайлівною та свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серія ДП №2332 від 11.03.2015р..
Суд апеляційної скарги констатує, що матеріали справи не містять доказів складання між Адвокатським бюро «Червоної Тетяни «АСТРА» (Адвокатське бюро) та Селянським фермерським господарством «Біфронс» (Клієнт) Акту виконаних робіт на виконання п. 4.5.Договору. Втім, повна оплата наданих послуг свідчить про прийняття наданих послуг без заперечень та претензій. Так, згідно платіжної інструкції №13 від 26.02.2025р., СФГ «Біфронс» сплачено Адвокатському бюро "Червоної Тетяни "Астра" 30 000,00 грн. з призначенням платежу: "Сплачено за надання правничої допомоги згідно рахунку №6 від 26.02.2025р., без ПДВ".
Колегія суддів зазначає, що надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в цілому у сукупності відповідають вимогам статей 73, 75-79 ГПК України, є належними і допустимими.
При вирішенні питання розподілу витрат позивача на правничу допомогу суд враховує правові висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. по справі № 922/445/19, згідно з якими, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, судова колегія вважає, що відображена інформація в цих документах щодо характеру та обсягу фактично виконаної адвокатом робіт (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах судової справи, отже, позивачем доведено факт понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7,9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу (постанова КГС ВС від 11.08.2025р. у справі № 910/9025/24, від 06.8.2025р. у справі №909/459/24).
У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує на підставі наданої заяви, яка вказує на неспівмірність витрат, наданим послугам.
Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 р. у справі № 911/471/19.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц).
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 15.09.2021р. у справі №924/675/20, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менше, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст.126 ГПК України.
Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі №922/1964/21 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний висновок викладений і в п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009р., справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015р.).
Згідно з висновком ЄСПЛ, викладеним у рішенні від 02.06.2014р. у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами ст.ст. 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022р. у справі №911/27/17).
За результатами дослідження матеріалів справи, обсягу наданої правничої допомоги, керуючись принципами справедливості, верховенства права, критеріями реальності адвокатських витрат в контексті їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи те, що дана справа не є винятково складною ані з фактичної, ані з правової точки зору, спір розглядався в межах стандартних господарських правовідносин, підготовка позовної заяви про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі не є складною, не вимагає дослідження великої кількості складних документів, складних обчислень, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, з урахуванням заперечень позивача щодо співмірності заявлених витрат, колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, в сумі 30 000,00 грн. є завищеним та неспіврозмірним.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення з П`ятихатської міської ради витрат Селянського фермерського господарства "Біфронс" на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, у розмірі 15 000,00 грн., оскільки такий розмір на переконання судової колегії відповідатиме критерію пропорційності, розумності та справедливості.
Вимоги відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з 30 000,00 грн. до 0,00 грн., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у клопотанні не міститься дійсно обґрунтованих доводів та аргументів, які б свідчили про наявність підстав для зменшення заявлених позивачем витрат на оплату правової допомоги адвоката до 0 грн..
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в додаткових постановах Верховного Суду від 01.12.2025р. від №911/918/25, від 13.02.2026р. у справі №911/1065/24 тощо).
Відтак, заява Селянського фермерського господарства "Біфронс" про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 126, 129, 244, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Заяву Селянського фермерського господарства "Біфронс" про ухвалення додаткового рішення у справі № 904/848/25 – задовольнити частково.

Стягнути з П`ятихатської міської ради на користь Селянського фермерського господарства "Біфронс" судові витрати на професійну правову (правничу) допомогу в суді першої інстанції, в розмірі 15 000,00 грн., про що видати наказ.

У задоволенні заяви в іншій частині - відмовити.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної додаткової постанови в порядку, встановленому ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя   О.В. Чус