ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2026 м. Дніпро Справа № 904/32/26
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Віннікова С.В (доповідач)
суддів: Андрейчука Л.В., Левшиної Г.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2026 (суддя Бажанова Ю.А., повний текст якого підписаний 24.02.2026) у справі № 904/32/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл"
про стягнення 215 733,66 грн, 

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" на свою користь 207 600,00 грн. боргу, 4 175,04 грн. інфляційних збитків, 3 958,62 грн. 3 % річних. Судові витрати просить стягнути з відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору поставки товару № ЮНС/2022/8 від 05.01.2022 в частині оплати поставленого товару на суму 207 600,00 грн.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2026 у справі №904/32/26 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" 207 600,00 грн основної заборгованості, 3 958,62 грн. 3% річних, 4 175,04 грн інфляційних втрат, 2 662,40 грн витрат по сплаті судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" та її узагальнені доводи 

Не погодившись із зазначеним рішенням до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Юністіл", в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування своєї позиції скаржник зазначає, що позивач не надав суду договору на поставку товару № ЮНС/2022/8 від 05.01.2022, на підставі якого заявляє вимоги. 
Надана ТОВ "НВП Агрінол" видаткова накладна № АП-0002101020 від 21.01.2022 на суму 207 600,00 грн підписана лише в односторонньому порядку з боку самого позивача та не містить підпису чи інших даних представника відповідача. Через відсутність двостороннього підписання вказана накладна не є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не має юридичної сили й доказовості та не може підтверджувати реальність здійснення господарської операції, факт передачі товару чи наявність будь-якого боргу з боку ТОВ "Юністіл".
Скаржник наголошує, що згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (зокрема, у постановах КГС від 20.05.2020 у справі № 918/535/19 та від 12.09.2018 у справі № 910/22923/17), належними доказами, які встановлюють наявність та розмір заборгованості, можуть бути виключно належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи. Сама лише позовна заява не містила договірних та первинних документів, а клопотання позивача про їх витребування у відповідача та податкових органів було обґрунтовано відхилено ухвалою суду першої інстанції від 14.01.2026, що додатково підтверджує відсутність у справі матеріалів для повноцінного розгляду. Посилання позивача на загальновідомий факт втрати документації через захоплення його офісних та виробничих приміщень у місті Бердянськ військовими формуваннями РФ не звільняє його від обов`язку доказування своїх вимог.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, зокрема статті 7, 13, 86 та 236 ГПК України, оскільки не здійснив повного, всебічного й об`єктивного дослідження наявних у справі доказів у їх сукупності. Ухваливши рішення про повне задоволення позову за відсутності належних двосторонніх первинних документів, суд безпідставно поклав на відповідача борг, проігнорував стандарти доказування та порушив засади змагальності й рівності учасників судового процесу.

Узагальнений виклад позиції Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" на апеляційну скаргу 

ТОВ "НВП Агрінол" у своєму відзиві заперечує проти вимог та доводів апеляційної скарги ТОВ "Юністіл" у повному обсязі, вважає оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2026 у справі № 904/32/26 правомірним, законним і обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Позивач зазначає, що неможливість надання оригіналу договору та двосторонньо підписаної видаткової накладної № АП-0002101020 від 21.01.2022 зумовлена об`єктивними обставинами, а саме тим, що вся документація підприємства залишилася в місті Бердянськ, яке було тимчасово окуповане військовими формуваннями РФ. Водночас факт здійснення господарської операції, передачі товару та наявності заборгованості відповідача у розмірі 207 600,00 грн повністю підтверджується іншими наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності. Зокрема, суду надано акт звірки взаєморозрахунків станом на 20.09.2024, який підписаний та скріплений печатками обох сторін (у тому числі з боку відповідача), у якому ТОВ "Юністіл" прямо й беззастережно визнало зазначену суму боргу. Крім того, позивачем долучено податкову накладну на суму заборгованості, належним чином зареєстровану в ЄРПН.
Позивач також вказує, що на адресу відповідача направлялася претензія № 30/04-1 від 30.04.2025 разом із двома примірниками видаткової накладної та проханням повернути підписаний примірник і копію договору. Цю претензію відповідач отримав 06.05.2025, що підтверджується поштовим штрих-кодом, проте вимогу про оплату та підписання документів проігнорував. Посилаючись на аналогічну судову практику (зокрема, рішення Господарського суду м. Києва від 25.11.2024 у справі № 910/11112/24), позивач наголошує, що підписаний обома сторонами акт звірки взаєморозрахунків, який послідовно узгоджується з іншими матеріалами справи, є достовірним доказом визнання боргу та підтверджує виникнення обов`язку з оплати товару навіть за відсутності підпису покупця на видаткових накладних. Відтак, дії відповідача позивач розцінює як спробу уникнути відповідальності за невиконання грошових зобов`язань.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Віннікова С.В. (доповідач), судді Андрейчук Л.В., призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Віннікова С.В. (доповідач), судді Андрейчук Л.В., Левшина Г.В.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 25.03.2026 здійснено запит матеріалів справи №904/32/26 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
01.04.2026 матеріали справи №904/32/26 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2026 у справі № 904/32/26 залишено без руху, у зв`язку з необхідністю надати апелянту протягом 10 днів з дня отримання ухвали усунути вказані недоліки пеляційної скарги, а саме: сплатити судовий збір у сумі 3 993,60 грн на відповідні реквізити суду апеляційної інстанції, докази чого надати суду.
На виконання вимог ухвали 10.04.2026 через підсистему “Електронний суд” від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої остаінній долучив докази сплати судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №12459678 від 10.04.2026 на суму 3 993,60 грн.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2026 по справі № 904/32/26. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Частинами 1, 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юністіл" було укладено договір на поставку товару № ЮНС/2022/8 від 05.01.2022.
Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" було складено та підписано видаткову накладну № АП-2101020 від 21 січня 2022 року відповідно до якої постачальник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол", одержувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юністіл", підстава: Договір №ЮНС/2022/8 від 05.01.2022 року, код УКТЗЕД 7310.10.00.00, товар: Бочка сталева закатна з горфами, кількість 200,00 шт, сума 207 600,00 грн з ПДВ.
Вказана видаткова накладна підписана та скріплена печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол", підпис та печатка Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" відсутні. 
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юністіл" був підписаний акт звірки відповідно до якого станом на 20 вересня 2024 року по договору №ЮНС/2022/8 від 05.01.2022 року, найменування: Расх. накл. № АП-0002101020 від 21.01.22, Бочка ст. закат. 1А2/L, разом: 207 600,00 грн., станом на 20.09.2024 борг Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" складає 207 600,00 грн.
Вказаний акт звірки містить підписи та печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол".
Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" було зареєстровано податкову накладну №663 від 21.01.2022 року відповідно до якої постачальник (продавець) Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол", отримувач (покупець) Товариство з обмеженою відповідальністю "Юністіл", загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку на додану вартість 207 600,00 грн., опис (номенклатура) товарів/послуг продавця: Бочка сталева закатна з горфами на корпусі 1А2/L, код товару згідно з УКТ ЗЕД: 7310100000, кількість 200 шт, обсяги постачання (база оподаткування) без урахування податку на додану вартість 173 000,00 грн.
Вказана податкова накладна була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за №9022045674 09.02.2022, що підтверджується квитанцією про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" із претензією вих №30/04-1 від 30.04.2025 року якою вимагав протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання претензії сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" загальну суму заборгованості за отриманий товар у розмірі 208 588,80 грн. (за коригуючою накладною від 11.02.2022 на суму 988,80 грн. та за видатковою накладною №АП №2101020 від 21.01.2022 на суму 207 600,00 грн.), шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підприємства.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" посилається на несвоєчасну оплату поставленого товару Товариством з обмеженою відповідальністю "Юністіл" у сумі 207 600,00 грн., що і є причиною виникнення спору. 
Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 207 600,00 грн суми основного боргу, 4 175,04 грн. інфляційних збитків, 3 958,62 грн. 3 % річних. 
За наслідками розгляду позову Господарським судом Дніпропетровської області прийнято оскаржуване рішення у даній справі. 
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності вимог позивача. 

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Колегія суддів констатує, що причиною звернення з апеляційною скаргою стала незгода відповідача з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції та вимога його cкасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 

Розглянувши апеляційну скаргу без повідомлення сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Предметом доказування у справі є обставини укладання договору поставки товару № ЮНС/2022/8 від 05.01.2022, факт поставки товару, строк оплати, строк дії договору, наявність /відсутність прострочення оплати поставленого товару, наявність / відсутність підстав для нарахування відсотків річних та інфляційних втрат.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина перша статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України (чинний на дату виникнення спірних відносин) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Господарським судом встановлено, що у матеріалах справи відсутній оригінал чи копія договору на поставку товару № ЮНС/2022/8 від 05.01.2022 та видаткова накладна № АП-0002101020 від 21.01.2022, яка б містила підпис повноважного представника покупця (відповідача).
Матеріалами справи підтверджено, що об`єктивною причиною відсутності зазначених документів є форс-мажорні обставини, а саме тимчасова окупація міста Бердянськ з 27.02.2022 військовими формуваннями Російської Федерації (що підтверджується Переліком територій, затвердженим Наказом Мінреінтеграції № 376), де були розташовані виробничі й офіційні приміщення ТОВ «НВП Агрінол» та де залишилась уся документація підприємства.
Разом з тим, на підтвердження поставки товару позивачем надані також акт звірки між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юністіл", відповідно до якого станом на 20.09.2024 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Юністіл" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" є заборгованість у розмірі 207 600,00 грн. за видатковою накладною № АП-2101020 від 21.01.2022 (бочка ст. закат. 1А2/L), вказаний акт звірки містить підписи та печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл"; податкову накладну №663 від 21.01.2022, відповідно до якої постачальник (продавець) Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол", отримувач (покупець) Товариство з обмеженою відповідальністю "Юністіл", загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку на додану вартість 207 600,00 грн., опис (номенклатура) товарів/послуг продавця: Бочка сталева закатна з горфами на корпусі 1А2/L, код товару згідно з УКТ ЗЕД: 7310100000, кількість 200 шт, обсяги постачання (база оподаткування) без урахування податку на додану вартість 173 000,00 грн. (вказана податкова накладна була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за №9022045674 09.02.2022); претензію за вих. №30/04-1 від 30.04.2025 з доказами направлення (опис вкладення, поштова накладна №0408034372488, фіскальний чек від 30.04.2025).
Надаючи оцінку доводам апелянта про те, що за відсутності двостороннього підписання видаткова накладна не є первинним документом і не може підтверджувати реальність господарської операції, колегія суддів зазначає таке.
Оцінюючи подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в сукупності (ст. 86 ГПК України), суд першої інстанції правомірно застосував стандарт доказування «вірогідності доказів» (ст. 79 ГПК України). За цим стандартом наявність обставини вважається доведеною, якщо надані докази є більш вірогідними, ніж докази на її спростування.
Факт реального здійснення господарської операції з поставки товару (бочок сталевих закатних із гофрами у кількості 200 шт.) на суму 207 600,00 грн повністю підтверджується наявним у матеріалах справи актом звірки взаєморозрахунків станом на 20.09.2024. Зазначений акт звірки підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками як позивача, так і відповідача. 
У цьому акті чітко ідентифіковано договір № ЮНС/2022/8 від 05.01.2022 та спірну видаткову накладну № АП-0002101020 від 21.01.2022 із фіксацією кінцевого сальдо заборгованості ТОВ «Юністіл» у розмірі 207 600,00 грн.
Крім того, позивачем належним чином зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 663 від 21.01.2022 на суму 207 600,00 грн (зареєстрована 09.02.2022 за № 9022045674). 
За правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.06.2022 у справі № 922/2115/19, податкова накладна є допустимим доказом факту прийняття товару, якщо сторона, яка заперечує поставку, вчинила юридично значимі дії, зокрема відобразила податковий кредит за вказаною господарською операцією. 
Відповідач не надав суду доказів оскарження чи коригування зазначеної податкової операції, а отже, його заперечення суперечать принципу добросовісності та забороні суперечливої поведінки.
Відтак, хоч акт звірки взаєморозрахунків, не є первинним документом, проте у сукупності з іншими доказами є належним доказом визнання боргу та підтвердження реальності господарської операції, якщо він підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Оскільки строк оплати не був визначений через втрату договору, позивач правомірно скористався приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України, направивши відповідачу претензію № 30/04-1 від 30.04.2025. Відповідач отримав її 06.05.2025 (що підтверджується трекінгом поштового відправлення № 0408034372488), однак обов`язку з оплати товару у семиденний строк не виконав.
З огляду на це, матеріалами справи повністю доведено факт прострочення грошового зобов`язання з 14.05.2025, що є підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Контррозрахунку суми нарахувань апелянт не надав, арифметичної помилки суду першої інстанції не виявив.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався принципу пропорційності та справедливості. Підстав для переоцінки встановлених обставин немає. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду.
Згідно зі статтями 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання ст. 79 ГПК України.
Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються належними доказами і ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм права, що у сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006" Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про неповне з`ясування інших обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування статей 509, 525, 526, 530, 610, 626, 628, 629 Цивільного кодексу України, а також статей 76,77 Господарського процесуального кодексу України не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Судові витрати

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 129 ГПК України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юністіл" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2026 по справі № 904/32/26 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя С.В. Вінніков

Суддя Л.В. Андрейчук

Суддя Г.В. Левшина