Справа №592/4478/26
Провадження №2/592/1734/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 квітня 2026 року          м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді Шияновської Т.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
у с т а н о в и в :
ТОВ «ФК «ПОЗИКА» звернулося до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 22.10.2021 між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 28633538 в електронній формі, відповідно до умов якого товариство надало відповідачці грошові кошти у сумі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором.
01.09.2025 між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» укладено договір факторингу № 01092025/1, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 28633538 від 22.10.2021.
Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 28633538 від 22.10.2021 у розмірі 20400 грн., судові витрати у розмірі 2662,40 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 грн.
Ухвалою суду від 23.03.2026 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті.
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду від сторін не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Відповідачці було направлено копію ухвали суду від 23.03.2026 за зареєстрованим місцем проживання. Поштове відправлення повернуте до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (постанова Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19).
З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.
Так, 22.10.2021 між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ОСОБА_2 в електронному вигляді було укладено договір № 28633538 про надання фінансового кредиту.
За умовами договору ОСОБА_2 було надано кредит в розмірі 6000 грн; строк кредитування з 22.10.2021 по 21.11.2021 (пільговий період), процентна ставка – 2 %, з 22.11.2021 по 20.01.2022 (стандартний період), процентна ставка – 3 %; видача кредиту проводиться шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені клієнтом у особистому кабінеті. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 308151 (а.с. 18-20).
Згідно Довідки про ідентифікацію клієнта від 01.09.2025, ОСОБА_2 ідентифікована 22.10.2021 в інформаційно-телекомунікаційній системі, унікальний код підпис НОМЕР_1 , дата та час підписання 22.10.2021, номер карти НОМЕР_2 (а.с. 15).
З листа ТОВ «УПР» від 23.10.2025 № 3152_251023164052 вбачається, що 22.10.2021 о 08:01:06 успішно перераховано кошти в сумі 6000 грн. на карту № НОМЕР_2 , номер транзакції НОМЕР_3 (а.с. 25).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 28633538 від 22.10.2021, станом на 01.09.2025 заборгованість відповідача становить 20400 грн., з яких: 6000 грн. – тіло кредиту; 14400 грн. – нараховані відсотки (а.с. 29).
01.09.2025 між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» укладено договір факторингу № 01092025/1, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 28633538 від 22.10.2021 (а.с. 21-23).
Відповідно до Витягу із Додатку № 1 до Договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 ТОВ «ФК «ПОЗИКА» набуло право вимоги до ОСОБА_2 на заборгованість за кредитним договором № 28633538 від 22.10.2021 на загальну суму 20400 грн., з яких: 6000 грн. – тіло кредиту; 14400 грн. – нараховані відсотки (а.с.12).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст.628 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст.526 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На підставі наведених норм права, оскільки відповідачка в порушення умов договору позики не виконала зобов`язання по поверненню грошових коштів та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 20400 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «ПОЗИКА».
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2662,40 грн.
Що стосується витрат на правничу допомогу адвоката, то судом враховується положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові від 22.05.2024 № 754/8750/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.3 ст.141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: Договір про надання правової допомоги № 39493634 від 02.01.2026; додаткову угоду № 28633538 до Договору про надання правової допомоги № 39493634 від 02.01.2026; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б.М. від 16.02.2026; Акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 16.02.2026 на загальну суму 5500 грн.; копію довіреності та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
З детального опису та акту надання послуг вбачається, що адвокатом Білецьким Б.М. здійснено таку роботу: письмова консультація – 0,5 год.; правовий аналіз обставин спірних правовідносин – 1 год.; складання позовної заяви – 2 год.; формування додатків – 0,5 год.
Враховуючи конкретні обставини цієї справи, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію пропорційності до предмета спору, оскільки позивачу було підготовлено один процесуальний документ – позовну заяву, яка є типовою з огляду вид діяльності позивача та не потребує значного часу для її складання, також зважаючи на вид діяльності позивача витрати на консультацію позивача щодо спірних правовідносин та правовий аналіз обставин спірних правовідносин явно не були необхідними, крім того заявлені витрати на правову допомогу, а тому заявлений позивачем розмір судових витрат на правову допомогу не відповідає вимогам ч. 3 ст. 141 ЦПК і суд вважає за потрібне присудити стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, такі витрати частково, в розмірі 2000 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором № 28633538 від 22.10.2021 в сумі 20400 грн, а також судовий збір в сумі 2662,40. грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА», місце знаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, код ЄДРПОУ 39493634.
Відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складене 29.04.2026.

Суддя Тетяна ШИЯНОВСЬКА