Справа № 456/2560/25
Провадження № 1-кп/456/168/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю : секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
захисника ОСОБА_6 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025141130000214 від 07.03.2025, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге Стрийського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні четверо неповнолітніх дітей, працюючого вантажником ТОВ «Оскар», відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 06.03.2025 близько 12:00, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в гостях у своїх знайомих за адресою: АДРЕСА_3 , де розпивав спиртні напої, в ході чого на грунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт між братами, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в ході якого ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідків, бажаючи їх настання, взяв кухонний ніж, який знаходився в коридорному приміщенні вказаного будинку, та наніс цим ножем потерпілому ОСОБА_4 один удар в ділянку живота. 
В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 одне колото-різане ушкодження живота, котре проникає в черевну порожнину, з ушкодженням стінки тонкого кишківника, розрив нижнього полюсу селезінки у медіальній поверхні з крововиливами під капсулою, які згідно з висновком експерта є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент заподіяння і такими, що обумовило необхідність хірургічного видалення селезінки – втрата органу. 
В такий спосіб ОСОБА_5 вчинив дії, які мають ознаки фізичного домашнього насильства відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-8.
Таким чином, ОСОБА_5 заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що 06.03.2025 близько 12 год. приїхав на таксі з м. Стрия в с. Нижня Лукавиця і пішов до будинку, де проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Був у стані алкогольного сп`яніння. На вулиці зустрів тестя ОСОБА_9 , який проживає в цьому ж будинку. По дорозі купив горілку і пішов до хати свого тестя, з яким ще випили, і той пішов спати в іншу кімнату. Сам він сидів за столом і заснув. Коли відкрив очі, побачив ніж, що лежав на підлозі. Зайшовши в наступну кімнату, побачив свого брата ОСОБА_4 , який сидів на ліжку, а ОСОБА_10 обробляла йому рану. Він одразу ж викликав карету швидкої допомоги, бо зрозумів, що це він поранив свого брата. Протверезівши від шоку, пішов у село чекати приїзду швидкої допомоги, показав їм, як їхати. Перший раз його брат ОСОБА_4 відмовився від госпіталізації. Після повторного виклику брата ОСОБА_4 госпіталізували, оскільки його стан погіршився. Він сам зателефонував у поліцію та повідомив, що вдарив брата ножем. Раніше жодних конфліктів з потерпілим у нього не було. Щиро розкаюється у вчиненому. Відшкодував потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду. Просить його суворо не карати.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за викладених вище обставин повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:
показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 про те, що 06 березня 2025 року близько 10-11 год. прийшов до знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які проживають у будинку в с. Нижня лукавиця Стрийського району Львівської області. Через 30 хв. прийшов його брат ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , власник житлового будинку, які були в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_9 пішов до своєї кімнати спати, а він запропонував усім вийти на вулицю. Всі присутні вийшли, окрім його брата ОСОБА_5 . Через 5 хв. він повернувся в будинок, щоб дізнатися, що робить його брат, який спав, сидячи за столом. Тоді він повернуся до альтанки на подвір`ї будинку, де продовжував вживати алкогольні напої. Через деякий час він вдруге зайшов до будинку і побачив, що його брат ОСОБА_5 спить. Тоді почув позаду себе якийсь шурхіт зі сторони кімнати, де були кухонні ножі. Обернувся і побачив, як брат ОСОБА_5 прямує до виходу з кухні та хаотично розмахує кухонним ножем. Він підійшов до брата на відстань близько 30 см і запитав, що він робить. У відповідь отримав удар ножем у праву частину черевної порожнини. Відійшов на кілька кроків, опустився на одне коліно, почув, як упав ніж, а брат сів на крісло. Забігла в кухню ОСОБА_10 , яка питала брата, що він наробив, оскільки він ( ОСОБА_4 ) тримався за правий бік. Тоді його брат ОСОБА_5 викликав карету швидкої медичної допомоги. Він просив забрати в брата мобільний телефон, бо вважав, що нічого не сталося. Коли відвернув зимову куртку, в яку був одягнений, та футболку, побачив на тілі маленький поріз, кровотечі не було, а тому відмовився від госпіталізації. При повторному виклику швидкої медичної допомоги погодився на госпіталізацію, оскільки його стан значно погіршився і відкрилася кровотеча. Свого брата ОСОБА_5 пробачив, шкода йому відшкодована, будь-яких претензій до нього не має, просить не позбавляти його волі; 
показаннями свідка ОСОБА_13 , лікаря відділення невідкладної медичної допомоги, про те, що 06.03.2025 ОСОБА_4 був доставлений каретою швидкої медичної допомоги в приймальний покій КНП «ТМО «СМОЛ» із ножовим пораненням у живіт. Хто наніс йому ножове поранення, він не пояснював. Однак медичні працівники швидкої медичної допомоги сказали, що потерпілий вказав про нанесення йому ножового поранення братом. Операційний блок та анестезіологічна служба були викликані заздалегідь. Ним були внесені записи в історію хвороби. Потерпілий ОСОБА_4 був при свідомості, скаржився на болі в животі;
показаннями свідка ОСОБА_14 , парамедика станції екстреної медичної допомоги та медицини катастроф підстації ОСОБА_15 та Моршин, про те, що 06.03.2025 був у складі бригади № НОМЕР_1 , якій поступив виклик у с. Нижня Лукавиця у зв`язку з ножовим пораненням. Приїхавши в село, зразу не могли знайти потрібної адреси. Обвинувачений вийшов на дорогу зустріти машину. Спочатку в будинок зайшли працівники поліції, а потім зайшов він. Потерпілий стояв у куті кімнати. Між братами відбувся діалог, у ході якого потерпілий питав у обвинуваченого, чи йому того треба. Сам обвинувачений просив оглянути потерпілого, бо в нього рана. Дійсно, здалеку побачив у потерпілого рану на черевній порожнині справа. Потерпілий добровільно написав відмову від огляду та госпіталізації. Через 2-3 год. прийшов повторний виклик на цю саму адресу. Прибувши на повторний виклик, побачив потерпілого, що лежав на ліжку. При огляді побачив різану рану черевної порожнини справа, яка при рухах кровоточила. Він провів повний медичний огляд відповідно до протоколу, надав первинну медичну допомогу та доставив потерпілого в приймальне відділення лікарні. Обвинувачений увесь цей час перебував на території будинку. Стан потерпілого був важкий, однак його рану на момент повторного виклику вже обробляли. При цьому, хтось із присутніх йому повідомив, що потерпілий отримав ножове поранення від обвинуваченого в ході конфлікту; 
показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що 06.03.2025 під час чергування перебував у м. Моршині разом з ОСОБА_17 . Отримав оперативне повідомлення, що в с. Нижня Лукавиця брат «підрізав» брата. Виїхав у с. Нижня Лукавиця разом з ОСОБА_17 , де вже перебувала СОГ і працівники швидкої медичної допомоги. Підійшов до будинку, в кімнаті якого перебували обвинувачений та потерпілий, які сварилися. Потерпілий відмовився від госпіталізації, був у стані алкогольного сп`яніння і, можливо, не усвідомлював ситуацію. І потерпілий, і обвинувачений були з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Чув, як потерпілий повідомляв, що його «підрізав» брат і здалеку показував рану медичним працівникам; 
показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що проживає в АДРЕСА_3 та є цивільною дружиною ОСОБА_7 , рідного брата дружини обвинуваченого. 06.03.2025 до них приїхав обвинувачений ОСОБА_5 , який був у збудженому емоційному стані, пов`язаному з алкогольним сп`янінням. Його брат ОСОБА_4 вже був у будинку. Вона вийшла з ним на вулицю, щоб його брат ОСОБА_5 заспокоївся. Якийсь час перебували порізно. Через 30-45 хв. зайшли в будинок. ОСОБА_19 ішов спереду, вона – позаду. Почула, як ОСОБА_19 спитав у брата, що він робить, і побачила, як ОСОБА_20 впав, а ОСОБА_21 стояв з кухонним ножем у руках. Потім він викликав карету швидкої медичної допомоги та повідомив на службу «102», що «підрізав» брата. Вона обробляла рану ОСОБА_22 , який лежав на ліжку, його стан погіршився, кровотеча посилилася. Сам ОСОБА_21 сидів на кухні та плакав; 
показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що очевидцем подій, що мали місце 06.03.2025 близько 12:00, не був. Прийшов до будинку близько 15 год., де спав його тато ОСОБА_9 , були присутні цивільна дружина ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , якому викликали швидку медичну допомогу у зв`язку з погіршенням стану здоров`я;
показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що 06.03.2025 до нього в с. Нижня Лукавиця приїхав зять ОСОБА_5 з приводу з`ясування місця проживання внуків. Сам він очевидцем конфлікту між братами ОСОБА_23 не був, так як прийшов додому і ліг спати. Бачив у будинку два наряди поліції; 
показаннями в судовому засіданні судово-медичного експерта Срийського районного відділення ЛОБСМЕ ОСОБА_24 , який підтримав висновок експерта № 53 від 31.03.2025 та вказав, що в потерпілого виявлено: одне колото-різане ушкодження живота, котре проникає в черевну порожнину з ушкодженням стінки тонкого кишківника, яке утворилося від дії гострого предмету типу клинка ножа однобічного загострення шириною приблизно 1-1,1 см, можливо, 6 березня 2025 року; розрив «нижнього полюсу селезінки» у «медіальній поверхні» з крововиливами під капсулою, який утворився від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею в ділянку лівого підребер`я, можливо, 6 березня 2025 року; садно на тильній поверхні правої кисті, яке утворилося від дії тупого предмету або тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо, 6 березня 2025 року. Колото-різане ушкодження живота, котре проникає в черевну порожнину, є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя у момент заподіяння. Сила удару, котрий був нанесений перпендикулярно, була достатня для отримання такого тілесного ушкодження. Розрив селезінки, ускладнений масивною внутрішньо-черевною кровотечею є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя у момент заподіяння і таким, що обумовило необхідність хірургічного видалення селезінки – втрати органу, який є вторинним від ушкодження живота;
витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження № 12025141130000214 від 07.03.2025, відповідно до якого 06.03.2025 о 19:32 в Стрийське РУП ГУ НП у Львівській області надійшло повідомлення з КНП «СМОЛ» про те, що до них доставлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що цього ж дня під час розпивання спиртних напоїв близько 16:00 разом зі своїм братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_3 останній за допомогою ножа вдарив його в живіт /Т. 1 а.с. 105-106/; 
рапортом старшого інспектора-чергового Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_25 від 06.03.2025, зареєстрованим в ЄО за № 7664 від 06.03.2025, відповідно до якого ОСОБА_4 повідомив, що 06.03.2025 перебував у своїх родичів в АДРЕСА_4 та розпивав алкогольні напої разом з рідним братом ОСОБА_5 , в ході чого між ними виник конфлікт, який переріс у нанесення тілесних ушкоджень. В подальшому ОСОБА_5 вдарив у живіт ОСОБА_4 кухонним ножем, в результаті чого виник непроникаючий проріз верхнього шару епідермісу довжиною 1,5 см в області живота. ОСОБА_4 відмовився від надання медичної допомоги та госпіталізації, а також від написання заяви. ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, повідомив, що з братом сам помириться, а конфлікт, який виник між ними, є короткочасним /Т. 1 а.с. 107-108/; 
рапортом старшого інспектора-чергового Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області від 07.03.2025 ОСОБА_25 , зареєстрованим в ЄО за № 7708 від 06.03.2025, відповідно до якого 06.03.2025 о 19:31 Стрийська ЦРЛ повідомила про ножове поранення в живіт орієнтовно о 16 год. Потерпілий ОСОБА_4 доставлений ШМД та скерований у хірургічне відділення з діагнозом: ножове поранення живота /Т. 1 а.с. 109/;
рапортом старшого інспектора-чергового Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області від 07.03.2025 ОСОБА_25 , зареєстрованим в ЄО за № 7728 від 06.03.2025, відповідно до якого доставлено ШМД близько 18:00 ОСОБА_4 . Ножове поранення в живіт, ймовірно, нанесене братом. Проникаюче поранення черевної порожнини з ушкодженням тонкого кишківника. Розрив селезінки. Гемоперитонеум. Реанімація /Т. 1 а.с. 110/;
заявою ОСОБА_9 від 06.03.2025 про дозвіл на проведення огляду його житлового будинку по АДРЕСА_3 /Т. 1 а.с. 111/;
протоколом огляду місця події, складеним слідчим СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_26 , від 06.03.2025 з фототаблицею до нього, згідно з яким відповідно до ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, в присутності понятих ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , за участю спеціаліста-криміналіста ОСОБА_29 та власника будинку ОСОБА_9 проведено огляд житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3  /Т. 1 а.с. 112-126/;
протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, слідчого СВ Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_26 від 07.03.2025, з якого вбачається, що 07.03.2025 о 01:13 (фактичний час затримання 00:00) відповідно до ст. 40, 104, 131, 131, 208-211, 213 КПК України в присутності захисника ОСОБА_30 затримано особу, підозрювану у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге Стрийського району Львівської області, жителя АДРЕСА_2 ; встановлено, що 06.03.2025 о 19:32 в Стрийське РУП ГУ НП у Львівській області надійшло повідомлення з КНП «СМОЛ» про те, що до них доставлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_5 , який повідомив, що цього ж дня під час розпивання спиртних напоїв близько 16:00 разом зі своїм братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_3 останній за допомогою ножа вдарив його в живіт. Оперуповноваженим ВКП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_31 на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України, в присутності понятих ОСОБА_28 , ОСОБА_32 здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_5 , під час якого нічого не виявлено та не вилучено /Т. 1 а.с. 127-130/;
постановою про визнання об`єкту речовим доказом від 07.03.2025, відповідно до якої три ножі, светр темно-синій, футболку зеленого кольору, чорні спортивні штани, темно-сині труси , зріз тканини зі стільця, 2 ватні спонжі, вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , визнано речовими доказами /Т. 1 а.с. 131-132/;
ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_33 від 07.03.2025 про накладення арешту /Т. 1 а.с. 133/; 
протоколом огляду аудіозапису від 21.04.2025, який розпочато о 10 год. 00 хв. та закінчено об 11 год. 00 хв. в приміщенні службового кабінету № 29 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, відповідно до якого оглянуто аудіозаписи телефонних дзвінків, які надійшли на спецлінію відділу служби «102» 06.03.2025 о 13:59 та о 14:12 з номера телефону НОМЕР_2 від заявника, що представився як ОСОБА_5 , надані управлінням організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП у Львівській області. При відкриванні 1 фрагменту аудіозапису встановлено розмову між оператором «102» та ОСОБА_5 , який повідомляє, що вдарив брата ножем. При відкриванні 2 фрагменту аудіозапису встановлено розмову між оператором «102» та ОСОБА_5 , який повідомляє, що вдарив ножем свого рідного брата, якого потрібно відвезти в лікарню, оскільки вдарив його ножем у живіт /Т. 1 а.с. 136-140/;
постановою про визнання об`єкту речовим доказом від 21.04.2025, відповідно до якої звукозаписи, які знаходяться на диску, отримані від управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП у Львівській області, визнано речовим доказом /Т. 1 а.с. 141-142/;
постановою керівника Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_34 від 28.04.2025 про продовження строку досудового розслідування, якою продовжено строк досудового розслідування в кримінальному провадженні № 12025141130000214 від 07.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на строк до трьох місяців, тобто до 07 червня 2025 року /Т. 1 а.с. 143-145/;
висновком експерта № 156/2025ц від 15.04.2025, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трьох ножів, представлених на дослідження, встановлено наступне: в змивах з поверхонь трьох ножів /об`єкти № 1, 2, 3, 4, 5, 6/ виявлено клітини зроговілого плоского епітелію, статева належність яких не встановлена через відсутність ядер. Крові та її клітинних елементів у змивах з поверхонь трьох ножів не виявлено /Т. 1 а.с. 146-148/;
висновком експерта № 68/2025-мк від 25.04.2025, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи у відділенні судово-медичної криміналістики одягу ОСОБА_4 було виявлено: на передній поверхні джемпера справа одне наскрізне колото-різане пошкодження, на передній поверхні футболки справа одне наскрізне колото-різане пошкодження, які утворилися від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя або предмета, тип заточки якого встановити не надається можливим, оскільки джемпер та футболка є трикотажними, а трикотаж має слабкі слідосприймаючі властивості через здатність до розтягу, розплетення трикотажних петель на кінцях, розпушення їх волокон, що в даному випадку і спостерігалось. Проте, враховуючи результати експериментів та беручи до уваги конструктивні характеристики клинка ножа, можна вважати, що колото-різані пошкодження на одязі не могли утворитись від дії клинка кухонного ножа з коричневою ручкою, який наданий на експертизу. Окрім того, на футболці виявлено наскрізні пошкодження у вигляді розривів, які утворились від дії розтягуючо-розривного зусилля, без застосування сторонніх травмуючи предметів, а на спортивних штанах наскрізні пошкодження з дефектами тканини, які утворились від дії високої температури (полум`я, іскри від полум`я, тощо). Беручи до уваги висновок № 53/2025 судово-медичної експертизи ОСОБА_4 від 31.03.2025, можна вважати, що колото-різані пошкодження на предметах одягу співпадають за кількістю та місцем розташування з раною, виявленою на передній поверхні живота справа ОСОБА_4 /Т. 1 а.с. 149-154/;
висновком експерта № 69/2025-мк від 25.04.2025, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи у відділенні судово-медичної криміналістики одягу ОСОБА_4 було виявлено: на передній поверхні джемпера справа одне наскрізне колото-різане пошкодження, на передній поверхні футболки справа одне наскрізне колото-різане пошкодження, які утворилися від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя або предмета, тип заточки якого встановити не надається можливим, оскільки джемпер та футболка є трикотажними, а трикотаж має слабкі слідосприймаючі властивості через здатність до розтягу, розплетення трикотажних петель на кінцях, розпушення їх волокон, що в даному випадку і спостерігалось. Проте, враховуючи результати експериментів, можна вважати, що колото-різані пошкодження на одязі могли утворитись від дії клинка кухонного ножа з сірою ручкою з металевою насадкою, який наданий на експертизу. Окрім того, на футболці виявлено наскрізні пошкодження у вигляді розривів, які утворились від дії розтягуючо-розривного зусилля, без застосування сторонніх травмуючи предметів, а на спортивних штанах наскрізні пошкодження з дефектами тканини, які утворились від дії високої температури (полум`я, іскри від полум`я, тощо). Беручи до уваги висновок № 53/2025 судово-медичної експертизи ОСОБА_4 від 31.03.2025, можна вважати, що колото-різані пошкодження на предметах одягу співпадають за кількістю та місцем розташування з раною, виявленою на передній поверхні живота справа ОСОБА_4 /Т. 1 а.с. 155-160/;
висновком експерта № 70/2025-мк, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи у відділенні судово-медичної криміналістики одягу ОСОБА_4 було виявлено: на передній поверхні джемпера справа одне наскрізне колото-різане пошкодження, на передній поверхні футболки справа одне наскрізне колото-різане пошкодження, які утворилися від дії гострого плоского колюче-ріжучого знаряддя або предмета, тип заточки якого встановити не надається можливим, оскільки джемпер та футболка є трикотажними, а трикотаж має слабкі слідосприймаючі властивості через здатність до розтягу, розплетення трикотажних петель на кінцях, розпушення їх волокон, що в даному випадку і спостерігалось. Проте, враховуючи результати експериментів, можна вважати, що колото-різані пошкодження на одязі могли утворитись від дії клинка кухонного ножа з ручкою фіолетового кольору та пластмасовою насадкою білого кольору, який наданий на експертизу. Окрім того, на футболці виявлено наскрізні пошкодження у вигляді розривів, які утворились від дії розтягуючо-розривного зусилля, без застосування сторонніх травмуючи предметів, а на спортивних штанах наскрізні пошкодження з дефектами тканини, які утворились від дії високої температури (полум`я, іскри від полум`я, тощо). Беручи до уваги висновок № 53/2025 судово-медичної експертизи ОСОБА_4 від 31.03.2025, можна вважати, що колото-різані пошкодження на предметах одягу співпадають за кількістю та місцем розташування з раною, виявленою на передній поверхні живота справа ОСОБА_4 1 161-168/;
висновком експерта № 137/2025ц від 03.04.2025, відповідно до якого при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластинок обох рук підозрюваного ОСОБА_5 встановлено наступне: в накладеннях речовини сірого кольору /об`єкти № 1, 2/ виявлено клітини плоского епітелію , статева належність яких не встановлена через відсутність ядер. Крові та її клітинних елементів у вищевказаних об`єктах не виявлено /Т. 1 а.с. 169-170/; 
висновком експерта № 455/2025-ім від 28.04.2025, відповідно до якого на підставі даних судово-медичного дослідження речових доказів встановлено, що кров від ОСОБА_4 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0. У слідах на 2-х ватних дисках зі слідами РБК, вилучених з місця події (об`єкти №№ 1, 2), виявлено кров людини та антиген Н, що не виключає можливості походження виявленої крові від будь-якої особи з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від потерпілого ОСОБА_4 /Т. 1 а.с. 171-174/;
висновком експерта № 456/2025-ім від 02.05.2025, відповідно до якого на підставі даних судово-медичного дослідження речових доказів встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_4 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0. У слідах на светрі (об`єкти №№ 1, 2), на футболці (об`єкти №№ 3, 4), на спортивних штанах (об`єкти №№ 5, 6, 7, 8, 9), на трусах (об`єкти №№ 10, 11), одязі потерпілого ОСОБА_4 , виявлено кров людини групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0, яка може походити від потерпілого ОСОБА_4 або від будь-якої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВ0 /Т. 1 а.с. 175-180/;
висновком експерта № 53 від 31.03.2025, відповідно до якого згідно з вивченими медичними документами та оглядом лікарем судово-медичним експертом у ОСОБА_4 , 1982 року народження, виявлено: а) одне колото-різане ушкодження живота, котре проникає в черевну порожнину з ушкодженням стінки тонкого кишківника, яке утворилося від дії гострого предмету типу клинка ножа однобічного загострення шириною приблизно 1-1,1 см, можливо, 6 березня 2025 року; б) розрив «нижнього полюсу селезінки» у «медіальній поверхні» з крововиливами під капсулою, який утворився від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею в ділянку лівого підребер`я, можливо, 6 березня 2025 року; в) садно на тильній поверхні правої кисті, яке утворилося від дії тупого предмету або тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо, 6 березня 2025 року; г) садно у ділянці лівого надпліччя ззаду, яке утворилося від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею у межах однієї доби до огляду лікарем судово-медичним експертом та часу подій, вказаному в постанові про призначення судово-медичної експертизи, не відповідає. Колото-різане ушкодження живота, котре проникає в черевну порожнину, відповідно до пунктів 2.1.1.а, 2.1.3.к «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя у момент заподіяння. Розрив селезінки, ускладнений масивною внутрішньо-черевною кровотечею, відповідно до пунктів 2.1.1.а,б, 2.1.3.л.о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним для життя у момент заподіяння і таким, що обумовило необхідність хірургічного видалення селезінки – втрати органу. Садна, обидва разом та кожне окремо, є легким тілесним ушкодженням /Т. 1 а.с. 182-184/;
висновком експерта № 403/2025-ім від 18.04.2025, відповідно до якого на підставі даних судово-медичного дослідження речових доказів встановлено, що кров потерпілого ОСОБА_4 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0. У слідах на відрізку синтетичної тканини, вилученого під час огляду місця події, (об`єкт № 1), виявлено кров людини і антиген Н, що не виключає можливості походження виявленої крові від будь-якої особи з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від потерпілого ОСОБА_4 /Т. 1 а.с. 185-188/;
висновком експерта № СЕ-19/114-25/6592-Д від 21.03.2025, відповідно до якого на поверхнях трьох ножів, вилучених під час огляду місця події, слідів папілярних ліній не виявлено /Т. 1 а.с. 189-198/.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання перелічених вище доказів недопустимими відсутні.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають і підтверджують вину обвинуваченого.
Так, вищенаведеними доказами, які є належні, допустимі та достовірні, в сукупності - достатні та узгоджені, поза розумним сумнівом доведено те, що обвинувачений ОСОБА_5 06.03.2025 близько 12:00, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в гостях у своїх знайомих за адресою: АДРЕСА_3 , де розпивав спиртні напої, в ході чого на грунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт між братами, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в ході якого ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідків, бажаючи їх настання, взяв кухонний ніж, який знаходився в коридорному приміщенні вказаного будинку, та наніс цим ножем потерпілому ОСОБА_4 один удар в ділянку живота. 
В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 одне колото-різане ушкодження живота, котре проникає в черевну порожнину, з ушкодженням стінки тонкого кишківника, розрив нижнього полюсу селезінки у медіальній поверхні з крововиливами під капсулою, які згідно з висновком експерта є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент заподіяння і такими, що обумовило необхідність хірургічного видалення селезінки – втрата органу. 
В такий спосіб ОСОБА_5 вчинив дії, які мають ознаки фізичного домашнього насильства відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-8.
За змістом ст. 8 Конституції України в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.
Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому, не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.
Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.)
Ретельно проаналізувавши усі надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає будь-яке інше розуміння подій, викладених в обвинувальному акті, і вказана версія обвинувачення не містить сумнівів у її обґрунтованості.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Усі досліджені в судовому засіданні письмові докази є належними, допустимими і достовірними, такі зібрані в порядку, встановленому КПК України, жодної підстави, передбаченої ст. 87 КПК України, для визнання вказаних доказів недопустимими судом не встановлено. 
Процесуальні докази, наведені у вироку, прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановлену законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.
Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду в справі № 728/578/19 від 07.12.2020 чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.
За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені в судовому засіданні відповідно до вимог ст. 85, 94 КПК України вказані вище докази в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в судовому засіданні доведена повністю.
Отже, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним факт умисного спричинення ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_5 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 121 КК України. 
Вказаний висновок суду узгоджується з п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» (заява № 1637/04), в якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 17.10.2019 в справі № 205/7091/16-к (№ 51-1532км19), поняття судової дискреції (судового розсуду) в кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. 
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, працює вантажником у ПрАТ «Моршинський завод мінеральних вод «Оскар», позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є учасником бойових дій, перерахував матеріальну допомогу на користь ЗСУ; позицію потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить його суворо не карати та не позбавляти волі, оскільки помирився з обвинуваченим, який є його рідним братом; обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, з`явлення із зізнанням; обставини, які обтяжують покарання, вчинення кримінального правопорушення особою в стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах. 
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Такі висновки щодо доцільності застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 75 КК України зроблені судом, у тому числі з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом, колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду 13.08.2020 у справі за єдиним унікальним номером 716/1224/19 та номером провадження 51-1962км20, згідно з котрою загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності – призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, а особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинення дій, їх небезпечності та даним про особу винного. 
У рішеннях від 24 березня 2005 року в справі «Фрізен проти Росії» (Frizen v. Russia), скарга № 58254/00, та від 09 червня 2005 року в справі «Бакланов проти Росії» (Baklanov v. Russia), скарга № 68443/01, Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні від 16 жовтня 2008 року в справі «Ізмайлов проти Росії» (Izmaylov v. Russia), скарга № 30352/03, Європейський Суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 124 КПК України.
Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.
Керуючись ст. 368, 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк перебування під вартою з 07.03.2025 по 03.06.2026 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Відповідно до ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_5 для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_5 , у виді тримання під вартою скасувати.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі судового засідання.
Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати в розмірі 2387,70 (дві тисячі триста вісімдесят сім грн 70 коп.) грн на користь держави.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.03.2025.
Речові докази: три ножі, зріз тканини зі стільця, 2 ватні спонжі, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, знищити; светр темно-синій, футболку зеленого кольору, чорні спортивні штани, темно-сині труси, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, повернути потерпілому ОСОБА_4 ; диск із аудіозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя        ОСОБА_1