Справа № 139/244/26 
Провадження № 2/139/186/26 

РІШЕННЯ
іменем України

07 травня 2026 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої – судді Тучинської Н.В. 
з участю секретаря судових засідань Хонькович Л.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в селищі Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,
у с т а н о в и в:
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Позивач у справі є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2 , спадщину прийняв, але не може оформити спадкові права на житловий будинок в нотаріуса, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно на прізвище спадкодавця. За захистом своїх прав та інтересів ОСОБА_1 17 квітня 2026 року з відповідним позовом звернувся до суду.
20 квітня 2026 року відкрито провадження у справі і призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання (а.с. 40).
Сторони у підготовче засідання не з`явилися. Позивач у п. 3 позовної вимоги просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 2).
Представник відповідача подала суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у відсутності представника селищної ради (а.с. 54).
З урахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи обставину, що представник відповідача у заяві № 02-13/1183 від 30 квітня 2026 року (а.с. 54) визнала позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі.
Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: 
Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 05 лютого 2010 року (копія на а.с. 6), стверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Конищів Мурованокуриловецького району Вінницької області.
Виписками із по господарських книг за 1983-1985, 1986-1990, 2006-2010 роки, відповідно до яких ОСОБА_2 значився головою двору (а.с. 9, 11, 13), архівним витягом Архівного відділу Мурованокуриловецького архівосховища № 669 від 10 листопада 2023 року з Рішення виконкому Конищівської сільської ради народних депутатів № 8 від 26.03.1992 «Про передачу землі громадянам в приватну власність» (а.с. 14), рішенням виконавчого комітету Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів № 108 від 16 червня 1988 року (а.с. 31) стверджується, що ОСОБА_2 володів житловим будинком АДРЕСА_1 , який згідно технічного паспорту (а.с. 16-19), було побудовано у 1982 році. 
Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 472956415 від 16 квітня 2026 року (а.с. 32), довідкою начальника КП Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації № 72 від 26 березня 2026 року (а.с. 15) стверджується, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано.
Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб – спадкоємців. 
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини – день смерті спадкодавця.
Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59872737 від 19 березня 2020 року (а.с. 8) ОСОБА_2 заповіту по своїй смерті не залишав.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, і батьки (ст. 1261 ЦК України).
Копією свідоцтва про народження (а.с. 7) позивач довів своє право спадкувати у першій черзі спадкоємців ОСОБА_2 як його син.
Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Довідкою старости Конищівського старостинського округу № 8-172 від 08 квітня 2026 року (а.с. 8) стверджується, що на день смерті спадкодавця разом ним проживав та був зареєстрований ОСОБА_1 .
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України).
Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75006639 від 05 грудня 2023 року (а.с. 38) вбачається, що спадкування після смерті ОСОБА_2 здійснюється у межах спадкової справи № 23/2020, заведеної 19 березня 2020 року в Мурованокуриловецькій державній нотаріальній конторі. 
Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв лише ОСОБА_1 та уже оформив своє право на частину спадщини (а.с. 34), що стверджується, зокрема, матеріалами спадкової справи № 23/2020 (витяг а.с. 45-53). 
Таким чином, позивач довів факт смерті спадкодавця, склад спадкового майна, своє право спадкувати у першій черзі за законом та факт прийняття спадщини. 
Фактом відсутності державної реєстрації права власності на житловий будинок (а.с. 15, 32), постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карасевича О.І.№ 12/01-16 від 12 лютого 2026 року (а.с. 33) позивач довів, що іншим чином, окрім як через суд, він не зможе захистити свої права спадкоємця.
Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які залишились після смерті ОСОБА_2 .
Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81,197-198, 200, 211, 264, 265, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 100% житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на АДРЕСА_1 в порядку спадкування в першій черзі за законом після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Мурованокуриловецька селищна рада Могилів-Подільського району Вінницької області, юридична адреса: вул. Соборна, 45 в селищі Муровані Курилівці Могилів-Подільського району Вінницької області, код ЄДРПОУ 04325974. 

Суддя: __________