ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2026 р. Справа№ 910/2146/20 (910/2636/23)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Пантелієнка В.О.
суддів: Доманської М.Л. 
Станіка С.Р. 

секретар судового засідання Дюкарєва І.М. 

за участю представників згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки Олени Володимирівни
на ухвалу господарського суду м.Києва від 24.10.2025р.
(повний текст складено 24.10.2025р.)
у справі №910/2146/20(910/2636/23) (суддя Яковенко А.В.)
за заявою ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки Олени Володимирівни
про забезпечення позову
в межах справи №910/2146/0(910/2636/23)
за заявою ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки Олени Володимирівни
до 1. ОСОБА_1 
2. ОСОБА_2 
3. ОСОБА_3 
про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на засновників та керівника боржника
у справі №910/2146/20
за заявою Акціонерного товариства (далі - АТ) "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" 
до ТОВ "Евейл"
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м.Києва від 24.10.2025р. у справі №910/2146/20(910/2636/23) в задоволенні заяви ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки Олени Володимирівни про забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись із винесеною ухвалою, 31.10.2025р. ліквідатор ТОВ "Евейл" арбітражна керуюча Надтока Олена Володимирівна подала апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду м.Києва від 24.10.2025р. у справі №910/2146/20(910/2636/23), в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ліквідатора ТОВ "Евейл" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачам  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 у межах суми позову 2 942 051,77 грн. шляхом заборони відчужувати та/або іншим чином розпоряджатися належним їм майном.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів просить відмовити ліквідатору ТОВ "Евейл" у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу господарського суду м.Києва від 24.10.2025р. у справі №910/2146/20(910/2636/23) залишити без змін.
Запитом Північного апеляційного господарського суду №910/2146/20 (910/2636/23)/09.1-14/238/25 від 04.11.2025р. було витребувано у господарського суду м.Києва справу №910/2146/20(910/2636/23).
Запитом Північного апеляційного господарського суду №910/2146/20 (910/2636/23)/09.1-14/11/26 від 14.01.2026р. було повторно витребувано у господарського суду м.Києва справу №910/2146/20(910/2636/23).
Запитом Північного апеляційного господарського суду №910/2146/20 (910/2636/23)/09.1-14/64/26 від 03.03.2026р. було повторно витребувано у господарського суду м.Києва справу №910/2146/20(910/2636/23).
05.03.2026р. (згідно штампу канцелярії суду) до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/2146/20(910/2636/23).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки Олени Володимирівни на ухвалу господарського суду м.Києва від 24.10.2025р. у справі №910/2146/20(910/2636/23) та призначено її до розгляду на 06.04.2026р. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026р. апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки Олени Володимирівни на ухвалу господарського суду м.Києва від 24.10.2025р. у справі №910/2146/20(910/2636/23) прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників провадження у даній справі, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до вимог ч.4 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося до господарського суду м.Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Евейл" у зв`язку із наявною та непогашеною заборгованістю.
Ухвалою господарського суду м.Києва від 13.05.2020р. у справі №910/2146/20, зокрема, було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Евейл"; визнано грошові вимоги АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ТОВ "Евейл" в розмірі 2 621 315,83 грн. (1 668 475,85 грн. - основне зобов`язання, 952 839,98 грн. - пеня); постановлено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Евейл"; призначено розпорядником майна ТОВ "Евейл" арбітражну керуючу Надтоку Олену Володимирівну.
02.07.2020р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення №64964 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Евейл".
Постановою господарського суду м.Києва від 12.04.2021р. у справі №910/2146/20 ТОВ "Евейл" було визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором ТОВ "Евейл" арбітражну керуючу Надтоку О.В.
21.02.2023р. до господарського суду м.Києва надійшла позовна заява ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки О.В. про притягнення до субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства, в якій заявник просив суд покласти субсидіарну відповідальність на колишніх засновників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та колишнього керівника ОСОБА_1 та стягнути солідарно з вказаних осіб заборгованість за зобов`язаннями ТОВ "Евейл" у загальному розмірі 2 942 051,77 грн. у зв`язку із доведенням ТОВ "Евейл" до банкрутства.
Як вбачається з поданої ліквідатором заяви, керівником підприємства визначено ОСОБА_1 , учасниками - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тобто фізичних осіб, що не є підприємцями.
Відповідно до ч.ч.6 ст.176 ГПК України, разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Ухвалами місцевого суду від 01.06.2023р. у справі №910/2146/20(910/2636/23 було зобов`язано Шевченківську районну в м.Києві державну адміністрацію надати суду у строк 10 днів з моменту отримання ухвали копію реєстраційної справи ТОВ "Евейл"; постановлено звернутися до Державної міграційної служби України із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичних осіб ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ); зобов`язано Державну міграційну службу України протягом п`яти днів з моменту отримання запитів суду надати інформацію про місце проживання (перебування) фізичних осіб ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).
14.06.2023р. до місцевого суду від Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації надійшла копія реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Евейл".
Згідно відомостей, наданих Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, зареєстрованими місцями проживання фізичних осіб є: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) - АДРЕСА_2 ; ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) - АДРЕСА_2 .
Ухвалою місцевого суду від 14.08.2023р. у справі №910/2146/20(910/2636/23, зокрема, було прийнято заяву ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки О.В. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на засновників та керівника боржника 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_3 до розгляду в межах справи №910/2146/20; постановлено здійснювати розгляд заяви за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання; витребувано у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Феір Тач» докази проведення реальних розрахунків за купівлю-продаж частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗВ» на підставі Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі №б/н від 14.09.2016р., укладеного між ОСОБА_2 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Феір Тач», та Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі №б/н від 14.09.2016р., укладеного між ОСОБА_3 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Феір Тач», у тому числі належним чином засвідчені копії банківських виписок; витребувано у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Феір Тач» належним чином засвідчені копії статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗВ» у редакції 2013 - 2016 років.
Ухвалами місцевого суду від 29.02.2024р. і від 19.04.2024 у справі №910/2146/20(910/2636/23 було призначено розгляд справи у підготовчому засіданні. 
Ухвалою місцевого суду від 15.05.2024р. у справі №910/2146/20(910/2636/23) було витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» банківські виписки за період з 01.01.2014 року по теперішній час про рух коштів по всім розрахунковим рахункам ТОВ "Евейл", у тому числі, але не виключно, по наступним розрахунковим рахункам: - НОМЕР_4 (гривня, АТ «Приватбанк» МФО 305299) закрито 16.08.2020р.; - НОМЕР_5 (долар США, АТ «Приватбанк» МФО 305299) закрито 16.08.2020р.; - НОМЕР_6 (євро, АТ «Приватбанк» МФО 305299) закрито 16.08.2020р.; - НОМЕР_7 (долар, АТ «Ощадбанк» МФО 300465); - НОМЕР_7 (євро, АТ «Ощадбанк» МФО 300465); - НОМЕР_8 (гривня, АТ «Ощадбанк» МФО 300465); - НОМЕР_7 (гривня, АТ «Ощадбанк» МФО 300465); - НОМЕР_9 (гривня, АТ «Ощадбанк» МФО 300465); - НОМЕР_10 (гривня, АТ «Ощадбанк» МФО 300465); встановлено АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк» строк для надання витребуваних документів до 17.06.2024р. (включно); відкладено підготовче засідання. 
19.06.2024р. та 25.06.2024р. до місцевого суду надійшли документи від АТ "Ощадбанк" і АТ КБ "Приватбанк" на виконання вимог ухвали суду від 15.05.2024р.
Ухвалою місцевого суду від 18.09.2024р. у справі №910/2146/20(910/2636/23) було задоволено клопотання позивача про витребування доказів; відкладено підготовче засідання.
Ухвалою місцевого суду від 24.02.2025р. у справі №910/2146/20(910/2636/23) було задоволено клопотання позивача про повторне витребування доказів; відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні.
Ухвалою місцевого суду від 21.04.2025р. було закрито підготовче провадження у справі №910/2146/20(910/2636/23); призначено справу до розгляду по суті.
Ухвалами господарського суду м.Києва від 30.06.2025р. та від 08.09.2025р. розгляд справи по суті відкладався.
Рішенням господарського суду м.Києва від 20.10.2025р. у справі №910/2146/20(910/2636/23), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026р., позовну заяву задоволено повністю; покладено на ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ "Евейл"; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ "Евейл" грошові кошти у розмірі 2 942 051 грн. 77 коп.
22.10.2025р. до місцевого суду від ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки О.В. надійшла заява про забезпечення позову, за змістом якої заявник просить: накласти арешт на грошові кошти на рахунках та рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_11 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 29.09.2000, адреса для листування: АДРЕСА_3 , засоби зв`язку: НОМЕР_12 ), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_13 , виданий Жовтневим РВ ГУМВС України в Луганській області 20.05.2010, адреса для листування: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_14 , виданий Жовтневим РВ у м. Луганську УДМС України в Луганській області 05.12.2013, адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) шляхом заборони відчужувати (зокрема, але не виключно - продавати, обмінювати, дарувати) або іншим чином розпоряджатися (зокрема, але не виключно - передавати у заставу) належним майном, вчиняти будь-які дії юридичного та/або фактичного характеру, включаючи, але не обмежуючись наступним: відчуження, поділ, виділ, відмова від речового права, передання в оренду, передання (внесення) до статутного капіталу юридичної особи, передача (дозвіл виникнення) будь-яких речових прав інших осіб; укладення (вчинення) будь-яких інших договорів (правочинів) (крім дій спрямованих на реалізацією таких, що виникли до забезпечення позову, обмежень і обтяжень) щодо належних на праві приватної власності об`єктів рухомого та нерухомого майна, з метою виконання рішення суду по справі №910/2146/20 (910/2636/23) від 20.10.2025р.
23.10.2025р. до місцевого суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, в яких заявник просив повністю відмовити у її задоволенні з огляду на необґрунтованість та безпідставність.
Переглянувши заяву ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки О.В. про забезпечення позову та матеріали справи, оцінивши докази, апеляційний суд зазначає наступне.
Обґрунтовуючи звернення до суду з заявою про забезпечення позову позивач зазначав, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду за наслідками розгляду його позову, оскільки відповідачі можуть переоформити своє майно задля невиконання рішення суду.
У відповідності до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Норма ч.2 ст.136 ГПК України прямо передбачає, що забезпечення позову можливе на будь-якій стадії розгляду справи, що охоплює і стадію після ухвалення судового рішення суду першої інстанції. 
Заходи забезпечення позову можуть вживатися після ухвалення рішення суду, у тому числі з метою забезпечення виконання рішення, яке не набрало законної сили. Вжиття заходів забезпечення позову після ухвалення рішення є самостійним інститутом процесуального права, спрямованим на реальне забезпечення виконання майбутнього виконавчого документа (висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 26.01.2021р. у справі №910/10939/19, від 16.06.2020р. у справі №904/5268/19).
За змістом ч.ч.1, 4 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково вимагав від ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки О.В. доказів фактичних протиправних дій щодо майна відповідачів, що є надмірним і нездійсненним тягарем, враховуючи специфіку розгляду справ про банкрутство.
Так, при субсидіарній відповідальності в межах справи про банкрутство предметом стягнення є особисте майно відповідачів - фізичних осіб. Фізичні особи, на відміну від юридичних, мають право на вільне відчуження свого майна (нерухомості, коштів, тощо) без складних процедур реєстрації. Після пред`явлення позову на 2 942 051,77 грн. та його задоволення, існує високий, об`єктивний та реальний ризик швидкого відчуження майна (дарування родичам, продаж, виведення коштів, тощо), що унеможливить або ускладнить майбутнє виконання рішення суду.
Поняття "ускладнення виконання", як неодноразово зазначав Верховний Суд, для забезпечення позову не вимагається доведення факту, що відповідач вже вчинив дії щодо виведення майна. Достатнім є доведення високої вірогідності такого ризику, що безпосередньо випливає з: розміру позовних вимог (2 942 051,77 грн.); суб`єкта відповідальності (відповідачі - фізичні особи, які легко розпоряджаються своїми активами); мети позову (стягнення саме з особистого майна, що є шансом для кредиторів в межах справи про банкрутство).
Для забезпечення позову не потрібна абсолютна впевненість у тому, що відповідач вчинятиме дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення; достатньою є обґрунтована вірогідність виникнення такої ситуації (постанова Верховного Суду від 27.05.2021р. у справі №910/9833/20).
Апеляційний суд звертає увагу, що вимога про субсидіарну відповідальність подана ліквідатором в інтересах кредиторів для поповнення ліквідаційної маси банкрута. Захист прав кредиторів у процедурі банкрутства є пріоритетом і має ознаки захисту публічного інтересу.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство (висновок, викладений у постанові від 13.02.2020р. у справі №50/790-43/173) наголошував, що право здійснення забезпечення вимог кредитора у справі про банкрутство та вибір заходів належить господарському суду, який має виходити із конкретних обставин справи та пропозицій заявника. 
У даному випадку, обставини (позов на 2 942 051,77 грн. до фізичних осіб) прямо вказують на високий ризик.
Згідно позиції Верховного Суду у справах, пов`язаних із поповненням маси банкрутства, забезпечення позову є необхідним для ефективного захисту порушених прав.
Також, Верховний Суд неодноразово вказував, що вимога до ліквідатора про надання прямих доказів наміру відповідача щодо приховування майна є необґрунтованою, оскільки ліквідатор не має повноважень правоохоронних органів для розслідування фінансових операцій фізичних осіб. Достатнім є обґрунтована вірогідність.
Апеляційний суд вважає, що відмова в арешті майна при позові на 2 942 051,77 грн. фактично позбавляє кредиторів шансу на реальне погашення їхніх вимог у майбутньому.
Сам факт подання позову про субсидіарну відповідальність свідчить про встановлення ознак доведення до банкрутства або інших неправомірних дій.
Представник відповідачів у відзиві на апеляційну скаргу посилається на п.3-1 ч.7 ст.137 ГПК України, згідно з яким не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно боржника після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника.
Апеляційний суд звертає увагу відповідачів, що у заяві про забезпечення позову ліквідатор ТОВ "Евейл" арбітражна керуюча Надтока О.В. просила суд накласти арешт не на майно боржника (ТОВ «Евейл»), а на особисте майно відповідачів - фізичних осіб ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), яке є предметом субсидіарної відповідальності. Відповідачі є фізичними особами, а не юридичними особами - боржниками у справі про банкрутство. Пункт 3-1 ч.7 ст.137 ГПК України захищає майно боржника у процедурі банкрутства від зовнішніх арештів (що може порушити черговість задоволення вимог кредиторів), але не забороняє накладення арешту на особисте майно осіб, яким пред`явлено позов про субсидіарну відповідальність.
Відповідно до ч.2 ст.61 КУзПБ, суб`єкти субсидіарної відповідальності відповідають за зобов`язаннями боржника своїм особистим майном. 
Колегія суддів вважає, що дозволити суб`єктам субсидіарної відповідальності вільно розпоряджатись особистим майном у стані виконання рішення про субсидіарну відповідальність - означає про позбавлення кредиторів будь-якої можливості виконання такого рішення.
Забезпечення позову щодо майна суб`єктів субсидіарної відповідальності є самостійним заходом, що не підпадає під обмеження, встановлені для забезпечення вимог у процедурі банкрутства (позиція, викладена Верховним Судом у постановах від 07.04.2021р. у справі №911/1815/17, від 28.07.2021р. у справі №917/1500/18(917/1932/20)).
Щодо посилання представника відповідачів на ст.61 Конституції України, апеляційний суд зазначає наступне.
Стаття 61 Конституції України регулює відносини у сфері юридичної відповідальності і стосується ситуації, коли одна й та сама особа притягується до відповідальності двічі за одне й те саме правопорушення.
У даному випадку відповідачі притягуються до субсидіарної відповідальності за ч.2 ст. 61 КУзПБ за дії щодо доведення ТОВ «Евейл» до банкрутства - і жодного попереднього рішення про притягнення їх до такої відповідальності за тими самими підставами не існує. 
Звернення стягнення на іпотечне майно ОСОБА_2 за рішенням суду у справі №913/425/20 - це виконання майнового поручительства за ст.11 Закону України «Про іпотеку», що є самостійним цивільно-правовим зобов`язанням, відмінним від субсидіарної відповідальності за КУзПБ. Це два різних правових інститути, два різних правопорушення. 
Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.
Проте ухвала у справі №913/425/20 встановила лише факт забезпечення виконання кредитного зобов`язання іпотекою, але не звільнила ОСОБА_2 від будь-яких інших обов`язків.
Так, Верховний Суд у постанові від 01.06.2021р. у справі №904/4855/17 підкреслив, що субсидіарна відповідальність є самостійним видом відповідальності і не поглинається іншими формами цивільно-правової відповідальності.
Щодо посилання представника відповідачів на ст.321 Цивільного кодексу України та ст.1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про непорушність права власності, апеляційний суд зазначає наступне.
Інститут забезпечення позову передбачений ст.ст.136-152 ГПК України і є пропорційним обмеженням права власності з метою захисту прав кредиторів. 
Відповідно до ч.2 ст.321 ЦК України, право власності може бути обмежено у випадках і в порядку, встановлених законом. Заходи забезпечення позову є саме таким законним обмеженням.
ЄСПЛ у справі «Зімермана і Штайнера проти Швейцарії» (1983) та «Стреч проти Сполученого Королівства» (2003) послідовно підтримував можливість обмеження права власності для захисту прав третіх осіб за умови пропорційності такого обмеження. 
Забезпечення позову шляхом заборони відчуження є класичним тимчасовим обмеженням, яке не позбавляє відповідачів права власності, а лише тимчасово обмежує розпорядження майном, що є пропорційним з огляду на 2 942 051,77 грн. вимог кредиторів.
Тимчасове обмеження права власності відповідача через накладення арешту чи встановлення заборони відчуження не є порушенням права власності, оскільки таке обмеження є законним, переслідує легітимну мету (забезпечення виконання рішення суду) та є пропорційним цій меті (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 27.05.2021р. у справі №910/9833/20).
Також, апеляційний суд вважає за потрібне зазначити, що ухвалення 20.10.2025р. рішення у даній справі проти відповідачів є обставиною, яка мотивує боржника до виведення активів. 
Так, Верховний Суд у постанові від 19.09.2019р. у справі №910/9481/19 зазначив, що сама по собі наявність ухваленого рішення проти відповідача є підставою, що підвищує ризик ухилення від його виконання, і може бути достатньою для вжиття заходів забезпечення виконання.
Крім того, місцевим судом було встановлено та підтримано апеляційним судом, що протягом 2013- 2016 років засновниками та керівником ТОВ «Евейл», яке визнане банкрутом, вчинялись дії з виведення активів товариства. Систематична поведінка особи, спрямована на ухилення від погашення зобов`язань (що встановлено рішенням суду), є доказом ризику ухилення від виконання судового рішення у майбутньому. 
Верховний Суд у постанові від 10.12.2020р. у справі №922/1067/17 вказав на можливість врахування встановленої поведінки відповідача при оцінці ризику невиконання рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про відмову ліквідатору ТОВ "Евейл" в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки висновки, викладені в ухвалі від 24.10.2025р. у даній справі, не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, що є підставою для її скасування.
За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки Олени Володимирівни підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню. Заяву ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки Олени Володимирівни про забезпечення позову необхідно задовольнити з наведених вище мотивів.
Керуючись ст.ст. 255, 270, 275, 277, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки Олени Володимирівни задовольнити.
Ухвалу господарського суду м.Києва від 24.10.2025р. у справі №910/2146/20(910/2636/23) скасувати.
Прийняти нове рішення, яким заяву ліквідатора ТОВ "Евейл" арбітражної керуючої Надтоки Олени Володимирівни про забезпечення позову задовольнити.
Накласти арешт у межах суми 2 942 051,77 грн. на грошові кошти на рахунках та рухоме і нерухоме майно, що належить на праві приватної власності:
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_11 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 29.09.2000р., адреса для листування: АДРЕСА_3 , засоби зв`язку: НОМЕР_12 );
ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_13 , виданий Жовтневим РВ ГУМВС України в Луганській області 20.05.2010р., адреса для листування: АДРЕСА_4 ); 
ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_14 , виданий Жовтневим РВ у м.Луганську УДМС України в Луганській області 05.12.2013р., адреса реєстрації: АДРЕСА_5 )
шляхом заборони відчужувати або іншим чином розпоряджатися належним їм майном, з метою виконання рішення суду по справі №910/2146/20(910/2636/23) від 20.10.2025р.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складений 27.04.2026р. (після виходу головуючого судді Пантелієнка В.О. з лікарняного).

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко 

Судді М.Л. Доманська

С.Р. Станік