РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2026 року 	м. Рівне	№460/4730/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, 

В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої дитини, ОСОБА_2 , (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (далі - відповідач) про:
визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу з 01.10.2024 пільги на дитину з інвалідністю шкільного віку - ОСОБА_2 , інвалідність якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, передбаченої пунктом 8 частини першої статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХI;
зобов`язання відповідача здійснити позивачу щомісячне нарахування та виплату прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня відповідного календарного року, на ОСОБА_2 - дитину, яка стали інвалідом по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, що передбачено пунктом 8 частини першої статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХI, починаючи з 01.10.2024.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.
За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 у справі № 6-р/2018 відновлено дію п.8 ч.1 ст.30 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка із 17.07.2018 є чинною у редакції до 09.07.2007. У зв`язку з цим, позивач вважає, що має право на нарахування та виплату щомісячної виплати мінімальної заробітної плати на свого сина - дитину, яка стала інвалідом по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вважає бездіяльність щодо ненарахування та невиплати відповідачем позивачу вказаної доплати протиправною і такою, що порушує його соціальні права, з огляду на шо просить суд позов задовольнити в повному обсязі.
У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не надав, тому в силу вимог частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 
Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
Ухвалою суду від 14.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.
Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_2 , 22.01.2008, є дитиною, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , а також дитиною, яка визнана інвалідом, інвалідність якої пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується копією вкладки до посвідчення № НОМЕР_2 .
Згідно з довідкою № 03-25/515 від 06.12.2024 ОСОБА_2 проживає у с.Ремчиці Сарненського району, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106, належить до зони гарантованого добровільного відселення.
В січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про нарахування і виплату щомісячної грошової допомоги відповідно до п.8 ч.1 ст.30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Листом від 20.02.2025 № 01/32-02-453 Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації повідомило позивача, що виплати громадянам, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюються за бюджетною програмою «Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак, за даною програмою кошторисних призначень на забезпечення щомісячної грошової допомоги на дитину, яка стала інвалідом по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка передбачена п.8 ч. 1 ст.30 цього Закону не передбачено. Вказано, що відповідна бюджетна програма на цей напрямок видатків не передбачена, методика проведення нарахування та виплати вищевказаної грошової допомоги відсутня.
Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо невиплати спірної щомісячної грошової допомоги та вважаючи таку бездіяльність протиправними, звернувся до суду з цим позовом. 
ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон № 796-XII), який також створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, а також соціального захисту потерпілого населення.
Статтею 27 цього Закону передбачено, що до дітей, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, належать неповнолітні діти, які: 
1) евакуйовані із зони відчуження, у тому числі діти, які на момент евакуації знаходились у стані внутріутробного розвитку; 
2) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше одного року у зоні безумовного (обов`язкового) відселення; 
3) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше двох років у зоні гарантованого добровільного відселення;
4) проживали на момент аварії чи прожили або постійно навчалися після аварії не менше трьох років у зоні посиленого радіоекологічного контролю;
5) народились після 26 квітня 1986 року від батька, який на час настання вагітності матері мав підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, або народжені матір`ю, яка на час настання вагітності або під час вагітності мала підстави належати до категорії 1, 2 або 3 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;
6) хворі на рак щитовидної залози незалежно від дозиметричних показників, а також хворі на променеву хворобу;
7) одержали дозу опромінення щитовидної залози внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка перевищує рівні, встановлені Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 30 Закону № 796-XII (у редакції, чинній із 09 липня 2007 року), було передбачено, що потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надається така гарантована державою компенсація та пільга, як щомісячна виплата мінімальної заробітної плати сім`ям на кожну дитину шкільного віку, яка стала інвалідом або перебуває на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також дітям шкільного віку, батьки яких стали інвалідами I або II групи чи померли внаслідок Чорнобильської катастрофи, замість виплати, передбаченої пунктом 6 цієї статті, якщо вказана дитина не перебуває на повному державному забезпеченні. Необхідність взяття дитини на такий диспансерний облік визначається лікарською консультаційною комісією.
В подальшому, дія вказаних та інших статей Закону № 796-XII неодноразово обмежувалася законодавцем. Такі обмеження реалізовувалися Верховною Радою України у законах про Державний бюджет України, як шляхом викладення відповідних норм в іншій редакції, так і шляхом делегування Кабінету Міністрів України повноважень щодо визначення порядку та розміру доплат, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету на відповідний календарний рік.
Так, підпунктом 5 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» № 107-VI від 28.12.2007, текст пункту 8 частини першої статті 30 Закону № 796-XII було викладено в новій редакції, відповідно до якої, потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх батькам надається такі гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, щомісячна виплата в порядку та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України, сім`ям на кожну дитину шкільного віку, яка стала інвалідом або перебуває на диспансерному обліку по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також дітям шкільного віку, батьки яких стали інвалідами I або II групи чи померли внаслідок Чорнобильської катастрофи, замість виплати, передбаченої пунктом 6 цієї статті, якщо вказана дитина не перебуває на повному державному забезпеченні.
Відповідно до підпункту 6 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» № 107-VI від 28.12.2007 статтю 31 Закону № 796-XII виключено.
Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» № 107-VI від 28.12.2007, текст статті 48 Закону № 796-XII було викладено в новій редакції, за якою одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008, положення пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI визнані неконституційними.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Тобто, з 22 травня 2008 року статті 30, 31, 37, 48 Закону № 796-XII застосуються в редакції, що діяла до внесення змін Законом №107-VI.
Разом з тим, у 2012-2014 роках на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення вищевказаних статей Закону № 796-XII застосовувались у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Абзацом третім підпункту 6 та підпунктом 7 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VІІІ від 28.12.2014, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, пункт 8 частини першої статті 30 та статтю 31 Закону № 796-XII виключено.
Відповідно до підпункту 8 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VІІІ від 28.12.2014, статтю 48 Закону №796-XII викладено в новій редакції, за якою визначено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2018 від 17.07.2018, абзац 3 підпункту 6 та підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
Таким чином, рішенням Конституційного Суду України з 17 липня 2018 року відновлено дію статей 30 та 31 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII в попередній редакції, тобто в редакції, що діяла до внесення змін Законом № 76-VІІІ від 28.12.2014.
Враховуючи те, що позивач разом із своєю неповнолітньою дитиною проживає в населеному пункті, який відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23.07.1991, належить до зони гарантованого добровільного відселення, а дитина позивача має інвалідність, яка пов`язана з аварією на ЧАЕС, то з дня прийняття рішення Конституційним Судом України, тобто із 17 липня 2018 року, позивач має право на відновлення виплат, передбачених статтею 30 Закону № 796-XII.
При цьому, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ, яким на даний час для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат установлено розрахункову величину в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положення статті 30 Закону № 796 щодо обчислення гарантованої державою компенсації та пільги, як щомісячна виплата мінімальної заробітної плати сім`ям на кожну дитину шкільного віку, застосуванню не підлягає, а застосовується прожитковий мінімум, установлений на 1 січня календарного року.
Тому вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести виплату, передбаченої статтею 30 Закону № 796-XII, на дитину шкільного віку, яка стала інвалідом по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, підлягають до часткового задоволення, а саме: у розмірі щомісячного прожиткового мінімуму, установленого на 1 січня календарного року.
Таким чином, з огляду на наведене, суд вважає, що відповідно до заявлених позовних вимог порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування і невиплати позивачу з 01.10.2024 виплати, передбаченої ст.30 Закону №796-ХІІ, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу з 01.10.2024 таку щомісячну грошову допомогу, встановлену ст.30 Закону № 796-ХІІ у розмірі щомісячного прожиткового мінімуму, установленого на 1 січня календарного року.
Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, викладених у заявах по суті, оцінивши надані ними докази, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак позовну заяву належить задовольнити повністю.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.2 ст.3 Закону України “Про судовий збір”, то правові підстави для застосування положень ст.139 КАС України відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої дитини, ОСОБА_2 , до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації щодо ненарахування та невиплати з 01.10.2024 ОСОБА_1 на ОСОБА_2 - дитину, яка стала інвалідом по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячної грошової допомоги, передбаченої п.8 ч.1 ст.30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на ОСОБА_2 - дитину, яка стала інвалідом по захворюванню внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячної грошової допомоги, передбаченої п.8 ч.1 ст. 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991, у розмірі прожиткового мінімуму, установленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.10.2024.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 06 травня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) 
Відповідач - Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (вул. Демократична, 46,м. Сарни,Рівненська обл., Сарненський р-н,34502, ЄДРПОУ/РНОКПП 03195398) 

Суддя       Ольга ПОЛІЩУК