Справа №534/710/26
Провадження №2-а/534/4/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. Горішні Плавні
Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області 
у складі: головуючого судді Солохи О.В.
за участі: секретаря судового засідання Гончар С.Т. 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду із згаданою заявою, в якій прохає поновити пропущений строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, визнати протиправною та скасувати постанову серії R203836 від 18.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.11.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 була винесена постанова №R203836 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було накладено штраф у сумі 17000 грн.
При цьому, в постанові зазначено, що адміністративне стягнення на позивача було накладене не за порушення строків постановлення на облік, а за, нібито, неприбуття позивача за викликом у РТЦК, хоча жодної повістки, а тим більше "виклику" позивач до цього не отримував. Оскаржуваною Постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП за неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк визначений в повістці. При цьому, в самій постанові не зазначено, що це була за повістка, коли вона надсилалася, на яку адресу надсилалася і т ін. Можна тільки припустити, що вказана повістка була для уточнення даних позивача. Але, всі відповідні дані про Позивача були наявні у відповідних реєстрах (зокрема в Єдиній інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб, Єдиній державній електронній базі з питань освіти та інш.) і ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому він перебував на обліку, мав можливість отримати відповідні дані про нього з відповідних держаних реєстрів та баз даних. Так само на момент винесення оскаржуваної постанови Позивач офіційно працював у ПрАТ «Полтавський ГЗК». Позивач не згоден із зазначеною постановою, та вважає її протиправною, а також що її було винесено незаконно, оскільки вона винесена з грубими порушеннями вимог діючого законодавства відносно особи, в діях якої відсутній склад адміністративного правопорушення.
Вважає, що вказана постанова має бути скасована, а провадження по справі про адміністративне правопорушення має бути закрито.
Ухвалою Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 20.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не подали. 
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши досліджені письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
Постановою начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 №R203836 від 18.11.2025, на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 за результатами вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.
Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Частина перша ст.210-1 КУпАП визначає адміністративним правопорушенням порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст.210-1 КУпАП).
Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Закону громадяни, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що в постанові не зазначено коли саме викликався позивач до РТЦК, дата повістки; з якої причини позивач викликався до РТЦК та для яких цілей; якщо такий виклик був, то які причини неотримання повістки; не зазначено часу, місця вчинення правопорушення, часу виявлення правопорушення.
Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі Порядок), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560.
Відповідно до п. 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Пунктом 40 Порядку передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.
Пунктом 41 Порядку встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, у разі вручення повістки, особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою за декларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
На підставі викладеного, враховуючи вимоги п.41 Порядку, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Будь яких доказів належного повідомлення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачем надано не було.
Відповідно до ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи
Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, у зв`язку із встановленням судом відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП в діяннях позивача, зазначене є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.139 КАС України, відповідно до якої з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 532 грн 48 коп.
Керуючись ст. 72, 75, 76, 90, 139, 271, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.
Постанову серії №R203836 від 27.12.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП скасувати.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 532 (п`ятсот тридцять дві) грн 48 (сорок вісім) коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Повне найменування відповідача:  ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя О.В. Солоха