Справа № 167/397/26
Номер провадження 3/167/141/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Шептицької Н.В.,
з участю:
секретаря судового засідання Ващук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднані адміністративні матеріали, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань у Волинській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Кияж Рожищенського району Волинської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого керівником опорного закладу «Доросинівський ліцей», депутат Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за частинами 1, 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),
за участі:
прокурора Д.В. Мороза,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , будучи депутатом Доросинівської сільської ради, не повідомив Доросинівську сільську раду чи колегіальний орган – виконавчий комітет Доросинівської сільської ради, про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник під час голосування «за» рішення №50/5 від 22.10.2025 року «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за рахунок не витребуваних (нерозподілених) земельних частко (паїв)», на користь ФГ «Глинюка Володимира Филимоновича», з яким перебуває в договірних відносинах, чим порушив вимоги п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 , будучи депутатом Доросинівської сільської ради, прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час голосування «за» рішення №50/5 від 22.10.2025 року «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за рахунок не витребуваних (нерозподілених) земельних частко (паїв)», на користь ФГ «Глинюка Володимира Филимоновича», з яким перебуває в договірних відносинах, чим порушив вимоги п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП. 
Крім того, ОСОБА_1 , будучи депутатом Доросинівської сільської ради, не повідомив Доросинівську сільську раду чи колегіальний орган – виконавчий комітет Доросинівської сільської ради, про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник під час голосування «за» рішення №50/6 від 22.10.2025 року «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за рахунок не витребуваних (нерозподілених) земельних частко (паїв)», на користь ФГ «Глинюка Володимира Филимоновича», з яким перебуває в договірних відносинах, чим порушив вимоги п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП. 
Крім того, ОСОБА_1 , будучи депутатом Доросинівської сільської ради, прийняв рішення та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час голосування «за» рішення №50/6 від 22.10.2025 року «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за рахунок не витребуваних (нерозподілених) земельних частко (паїв)», на користь ФГ «Глинюка Володимира Филимоновича», з яким перебуває в договірних відносинах, чим порушив вимоги п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП. 

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в пред`явлених йому адміністративних правопорушеннях визнав повністю, від дачі показань відмовився, згідно ст.63 Конституції України, просив суворо не карати.
Прокурор Мороз Д.В. в судовому засіданні підтримав свій висновок у адміністративній справі і просив визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП та призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП.
Суд також дослідив письмові документи: 
-протоколи №№182, 183, 184, 185 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 30.03.2026 року, 
-письмові пояснення ОСОБА_1 від 16.03.2026 року, 
-рішення першого пленарного засідання Доросинівської сільської ради Рожищенського району Волинської області №1/1 від 30.11.2020 року «Про підсумки виборів, визнання повноважень та реєстрацію депутатів Доросинівської сільської ради восьмого скликання» з додатком до рішення – персональний склад Доросинівської сільської ради, обраний на місцевих виборах 25.10.2020 року, 
-рішення Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області восьмого скликання №50/5, №50/5 від 22.10.2025 року «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за рахунок не витребуваних (нерозподілених) земельних частко (паїв)», на користь ФГ «Глинюка Володимира Филимоновича» з додатком до рішень – реєстром поіменного голосування,
-порядок денний п`ятдесятої сесії Доросинівської сільської ради восьмого скликання, як додаток до рішення сільської ради від 22.10.2025 року №50/1,
-повідомлення голови Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області від 18.03.2026 року,
-характеристику на ОСОБА_1 ,
-інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 
-щорічну декларацію ОСОБА_1 про майновий стан особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні вищенаведені документи в їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
За змістом ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а частиною 2 цієї ж статті - за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Відповідно до примітки цієї статті, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції". 
Під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
Згідно ст.2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.
Згідно п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися таких правил депутатської етики: керуватися загальнодержавними інтересами та інтересами територіальної громади чи виборців свого виборчого округу, від яких його обрано; не використовувати депутатський мандат в особистих інтересах чи в корисливих цілях; керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності.
Згідно п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради зобов`язаний: додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів.
Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. Депутат місцевої ради набуває права ухвального голосу з моменту визнання його повноважень.
Кожний депутат місцевої ради у раді та її органах, до складу яких він входить, має один голос.
Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Згідно п.п.1-4 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Згідно ч.ч.1, 3 ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради публічно повідомляє про конфлікт інтересів, який виник під час участі у засіданні ради, іншого колегіального органу ( комісії, комітету, колегії тощо), відповідному колегіальному органу та не бере участі у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідним колегіальним органом.
Якщо повідомлення про конфлікт інтересів здійснено на засіданні ради, іншого колегіального органу, інформація про таке повідомлення обов`язково вноситься до протоколу засідання ради, іншого колегіального органу.
Згідно абзацу 1 ч.2 ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є депутатом Доросинівської сільської ради восьмого скликання і на якого, окрім іншого, поширюють свою дію норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про запобігання корупції».
Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства в сукупності і в аспекті встановлених в судовому засіданні обставин стосовно ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що ОСОБА_1 порушив дані норми законодавства, виходячи з наступного.
Так, згідно абзаців 11, 12 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;
реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Конфлікт інтересів – це ситуація, при якій службова особа, виконуючи свої службові обов`язки, має приватний інтерес ( особисту заінтересованість), який хоча і не обов`язково призводить до прийняття неправомірного рішення вчинення неправомірного діяння, але здатний до цього призвести.
При цьому, приватний інтерес не обмежується фінансовими чи матеріальними інтересами або тими інтересами, які дають службовій особі пряму особисту вигоду, в тому числі не правомірну.
Суперечність полягає в тому, що з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий та/або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.
Таким чином, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи те чи інше рішення та/або, вчиняючи ту чи іншу дію, стоїть перед вибором задоволення публічного інтересу ( на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу ( власних інтересів, інтересів близьких осіб).
Тому, навіть за умови, що особа, маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, вона вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.
Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Обов`язковою ознакою реального конфлікту інтересів є вплив, а також можливість впливу приватного інтересу на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій під час виконання службових повноважень. Такий вплив може існувати за умови заявності в особи дискреційних повноважень, що передбачають можливість та/або необхідність варіантів юридично допустимих рішень чи дій, які вона вважає найкращими за відповідних обставин.
Дискреція – це можливість діяти на власний розсуд, обираючи з декількох різних варіантів дій, рішень.
При прийнятті рішення про участь у голосуванні за вказані вище рішення ради, дискреційні повноваження і фактична можливість їх застосування мали місце, оскільки ОСОБА_1 міг не брати участь у голосуванні та вчинити усі вищезазначені чинним законодавством процедури, з метою врегулювання реального конфлікту інтересів, а також належним чином повідомити Доросинівську сільську раду щодо наявності в нього конфлікту інтересів.
ОСОБА_1 під час обговорення вищезазначених питань та перед голосуванням публічно не повідомив колегіальний орган, депутатів Доросинівської сільської ради, у визначений спосіб про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час розгляду рішень №№50/5, 50/6 від 22.10.2025 року, оскільки мав приватний майновий інтерес та, незважаючи на договірні відносини з ФГ «Глинюка Володимира Филимоновича», які впливають на об`єктивність та неупередженість прийняття рішення, взяв участь в розгляді даного питання, проголосувавши «за» прийняття рішення на користь ФГ «Глинюка Володимира Филимоновича». 
Суд констатує, що конфлікт інтересів при голосуванні ОСОБА_1 «За» вказані рішення полягає в суперечності між службовими повноваженнями ОСОБА_1 , які виражаються у необхідності брати участь у голосуванні об`єктивно і неупереджено, та зазначеними вище приватним інтересом ОСОБА_1 , який використав при цьому свої повноваження депутата Доросинівської сільської ради та, одночасно, не бажав при цьому зашкодити вигідним для себе договірним відносинам.
Таким чином, в судовому засіданні беззаперечно встановлено вплив суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1 на його об`єктивність та неупередженість під час участі у голосуванні щодо рішень Доросинівської сільської ради №№50/5, 50/6 від 22.10.2025 року.
ОСОБА_1 не міг бути об`єктивним та неупередженим при прийнятті вищенаведених рішень, бо є зацікавлений в своєму матеріальному благополуччі, зокрема отримання пасивних доходів від здачі в оренду своїх земельних паїв ФГ «Глинюка Володимира Филимоновича».
Згідно ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Враховуючи зміст ст.68 Конституції України, твердження особи про неусвідомлення саме протиправності вчинюваного діяння судом до уваги не береться, враховуючи конституційний принцип презумпції знання закону.
Якщо особа набула спеціальний правовий статус, пов`язаний із обов`язковим знанням положень тих чи інших норм, зокрема призначення на посаду, пов`язану з виконанням функцій держави чи місцевого самоврядування, то для даної особи є неприйнятним незнання чинного законодавства, зокрема антикорупційного.
За таких обставин, проаналізувавши зібрані і досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 був присутній прямий умисел на вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, зокрема за ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП.

Проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 22.10.2025 року порушив вимоги п.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП (протоколи №№182, 184 від 30.03.2026 року від 16.05.2023 року), а також ОСОБА_1 порушив вимоги п.3 ч.1 ст.28 та ч.2 ст.35-1 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП (протоколи №№183, 185 від 30.03.2026 року).
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання ( стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, суд не вбачає.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, суд не вбачає.
Обираючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу, яка вперше притягається до адміністративної відповідальності, ступінь вини, тому суд вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, а також стягнути судовий збір, згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України « Про судовий збір».
На підставі ст.36 КУпАП слід остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч.2 ст.172-7 КУпАП.
Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України « Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути 665,60 грн судового збору.
Керуючись статтями 23, 27, 36, 40-1, частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП, статтями 283, 284 КУпАП, суд
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП, та призначити йому покарання:
- за частиною 1 статті 172-7 КУпАП (протокол №182 від 30.03.2026 року) - у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень;
- за частиною 1 статті 172-7 КУпАП (протокол №184 від 30.03.2026 року) - у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень;
- за частиною 2 статті 172-7 КУпАП (протокол №183 від 30.03.2026 року) - у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень;
- за частиною 2 статті 172-7 КУпАП (протокол №185 від 30.03.2026 року) - у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень;
На підставі статті 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за частиною 2 статті 172-7 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору.
Судовий збір має бути сплачений на рахунок: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача ( код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України ( ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: судовий збір.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі неподання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст постанови суду буде складено та оголошено: 01.05.2026 року о 14 год 00 хвилин.

Головуючий суддя Шептицька Н.В.