ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/2572/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Андрусенко О. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЛЛ ТРАНС ГРУП» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.06.2026 у цій справі позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 18.02.2026 №0030950703. 
17.06.2026 представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЛЛ ТРАНС ГРУП» (далі – ТзОВ «РОЛЛ ТРАНС ГРУП») витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 60000,00 грн.
23.06.2026 представник відповідача подала заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якому просила відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення. На обґрунтування своїх заперечень зазначила, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 60 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи, її значенням для позивача та обсягом фактично наданих адвокатом послуг. Крім того, на думку представника відповідача, подані позивачем докази надання правничої допомоги не є належними та достатніми для підтвердження понесених витрат. Також звернула увагу суду на те, що представником позивача було підготовлено та подано лише один процесуальний документ по суті спору – позовну заяву.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.
Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини третьої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
За приписами частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Як передбачено пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.202, від 08.02.2022 у справах №640/3098/20 та №160/6762/21, від 18.08.2022 у справі №540/2307/21 та ін.
Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: додаток 8 до договору від 24.02.2026 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 24.01.2022, акт приймання-передачі від 17.06.2026 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 24.01.2022 та платіжними інструкціями від 11.03.2026 №7775372067, від 17.03.2026 №7775352118.
За змістом додатку 8 договору від 24.02.2026 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 24.01.2022 адвокат зобов`язався надати позивачу професійну правничу (правову) допомогу у ГУ ДПС у Волинській області та у спорі з ГУ ДПС у Волинській області щодо оскарження податкового повідомлення-рішення від 18.02.2026 року №0030950703, стосовно ТзОВ «РОЛЛ ТРАНС ГРУП».
Додатком 8 договору від 24.02.2026 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 24.01.2022 встановлена вартість правничої допомоги та порядок її оплати, а саме: загальна вартість становить 60000 (шістдесят тисяч) гривень та 100% оплата до 01.03.2026.
Актом прийняття-передачі від 17.06.2026 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 24.01.2022 стверджується, що адвокатом Чабаном Р. Л. надано для ТзОВ «РОЛЛ ТРАНС ГРУП» наступні послуги: оскаржено податкове повідомлення-рішення від 18.02.2026 року №0030950703 прийняте стосовно ТзОВ «РОЛЛ ТРАНС ГРУП», що включало: консультування, збір документів, підготовка і подача позовної заяви, підготовка та подача відповіді на відзив.
Платіжними інструкціями від 11.03.2026 № 7775372067 та від 17.03.2026 № 7775352118 підтверджується сплата ТзОВ «РОЛЛ ТРАНС ГРУП» вартості професійної правничої допомоги за договором у загальному розмірі 60 000,00 грн.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу та їх співмірності зі складністю цієї справи, суд зазначає, що предметом спору було визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України і не є винятково складними з точки зору правозастосування. При цьому суд враховує, що справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, судові засідання не проводилися, адвокат не брав участі у судових засіданнях, не здійснював представництва інтересів позивача під час судового розгляду та не ніс пов`язаних із цим витрат часу. Із матеріалів справи вбачається, що представником позивача було підготовлено та подано позовну заяву, відповідь на відзив, зміст якої переважно стосувався питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та не містив заперечень щодо доводів, викладених відповідачем у відзиві на позов. Разом з тим надані документи не містять детального опису виконаних адвокатом робіт із зазначенням часу, витраченого на виконання кожної з них, що унеможливлює перевірку співмірності заявленої до відшкодування суми із фактичним обсягом наданих послуг. Суд також бере до уваги, що в акті приймання-передачі послуг наведено лише загальний перелік виконаних робіт без конкретизації їх тривалості, складності та вартості кожної окремої послуги. Водночас погоджений сторонами договору розмір гонорару сам по собі не є безумовною підставою для стягнення його в повному обсязі за рахунок іншої сторони, оскільки при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд зобов`язаний оцінити їх реальність, необхідність та розумність. З огляду на наведене та виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості їх складу та розумного розміру, справедливо буде відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача – адвоката Чабана Руслана Леонідовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, код ЄДРПОУ ВП 44106679) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЛЛ ТРАНС ГРУП»» (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Електроапаратна, 12, код ЄДРПОУ 37669268) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн (десять тисяч грн 00 коп.).
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко