Справа № 199/12197/25
(2/199/1019/26) 

РІШЕННЯ
іменем України

28.05.2026 
м. Дніпро

справа №199/12197/25
провадження №2/199/1019/26

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючого судді Подорець О.Б. 
секретаря судового засідання Костючик В.В.

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
відповідач Дніпровська міська рада
відповідач Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Експерт»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Експерт», про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов`язання вчинити певні дії, -

за участі учасників судового процесу:
представника позивача – адвоката Таран В.І.
представника відповідача – Риженко М.С.
представника відповідача – адвоката Клок В.О.
представника відповідача Холоділіна А.М.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Експерт», про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов`язання вчинити певні дії. 
17.03.2026 представником позивача адвокатом Таран В.І. подано через систему «Електронний суд» уточнену позовну заяву.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона постійно на протязі більше двадцяти років користується земельною ділянкою, загальною площею 1000 кв.м., яка розташована на території Дніпровської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана земельна ділянка була передана у користування її покійному чоловіку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської ради м. Дніпропетровська від 29.03.2005 року № 98/6.
На земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходиться домоволодіння, яке складається з одного житлового будинку та господарчих будівель і споруд (право власності на 1/2 частку зареєстроване за ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, серії НКК № 400047, виданого 26.02.2026, та на 1/2 частку зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, серії НКК № 400048, виданого 26.02.2026). 
У вищевказаному домоволодінні зареєстрована та проживає ОСОБА_1 .
Зазначена земельна ділянка є суміжною із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Спірні правовідносини між позивачем та ОСОБА_3 виникли давно, у зв`язку з тим, що останній самовільно здійснив будівництво високого, глухого паркану на фундаментній основі безпосередньо на межі земельних ділянок. 
Вказаний паркан протягом тривалого часу створює суттєве затінення та перешкоджає доступу природного освітлення на земельну ділянку позивача, що істотно обмежує можливість її використання за цільовим призначенням.
Крім того, зі сторони земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 , коли йде дощ, відбувається стікання води з його будівель у двір позивача. Внаслідок відсутності належної системи водовідведення, опади та тала вода з дахів спрямовуються безпосередньо на територію позивача. Це призвело до надмірного зволоження ґрунту і появи тріщин у стінах житлового будинку позивача.
Оскільки земельна ділянка позивача розташована нижче рівня дороги, тому для запобігання скупченню та застою води, ОСОБА_1 залишила технологічний отвір у своєму зовнішньому паркані для відведення води у рів. Утім, відповідач забетонував цей отвір та перекрив його глухим парканом, що спричиняє регулярне накопичення води на ділянці позивача та завдає шкоди її господарству.
У вересні 2017 року ОСОБА_1 зверталася зі скаргою до Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради та отримала відповідь від 04.10.2017 № В-21, в якій було зазначено, що «робочою групою для проведення самоврядного контролю за використанням та охороною земель було здійснено виїзд та проведено обстеження земельних ділянок. По отриманим копіям документів від гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_6 з`ясувалось, що земельні ділянки не приватизовані. Для вирішення порушеного у заяві питання ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до відповідної землевпорядної структури (організації), яка має ліцензію на проведення землевпорядних робіт та підготовку до приватизації».
12.10.2017 ОСОБА_1 зверталася з заявою до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради та прохала здійснити виїзд за адресою АДРЕСА_3 , для виявлення порушення зі сторони сусіда, на яку отримала відповідь від 04.12.2017 №В-26/1 про те, що: «16.11.2017 управлінням було здійснено виїзд для проведення позапланової перевірки за вищевказаною адресою, та встановлено, що на вищевказаному об`єкті містобудування знаходиться житловий будинок з господарськими спорудами. За зазначеною адресою підготовчі та будівельні роботи не проводяться, будівлі відповідають технічному паспорту, наданому власником гр. ОСОБА_3 . Паркан між домоволодінням АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 встановлено без порушення меж. На підставі вищезазначеного повідомлено, що порушень вимог містобудівної діяльності, що відноситься до повноважень управління немає. Для проведення позапланової перевірки не має підстав».
У 2024 році ОСОБА_1 , з метою здійснення приватизації земельної ділянки та належного визначення її меж, звернулася до сертифікованого інженера-геодезиста ОСОБА_7 для виготовлення відповідної землевпорядної документації. Утім, під час проведення вимірів меж своєї земельної ділянки ОСОБА_1 з`ясувала, що ОСОБА_3 незаконно зареєстрував у Державному земельному кадастрі земельну ділянку, площею 0,1 га, за кадастровим номером 1210100000:01:654:0099, до складу якої увійшла й частина земельної ділянки орієнтовною площею 2,24 кв.м., якою позивач користується понад двадцять років. 
Від інженера-землевпорядника ОСОБА_1 дізналася, що державна реєстрація її земельної ділянки не може бути проведена, оскільки вона накладається на земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:01:654:0099, площею 0,1 га, зареєстровану за ОСОБА_3 . 
Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач ОСОБА_3 порушив її права як землекористувача, оскільки незаконно здійснив приватизацію земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Межі вказаної ділянки були визначені та затверджені без обов`язкового погодження з позивачем як суміжним землекористувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені обставини унеможливлюють для позивача розробку проекту землеустрою у зв`язку з накладанням частин земельних ділянок.
21.11.2024 ОСОБА_1 звернулася з заявою (скаргою) до Департаменту земельних ресурсів Дніпровської міської ради щодо порушення права власності та незаконної приватизації земельної ділянки відповідачем ОСОБА_3 .
16.12.2024 ОСОБА_1 отримала відповідь Дніпровської міської ради на її електронне звернення від 22.11.2024 вх. № 01912, яке надійшло до офіційного вебсайту Дніпровської міської ради, щодо не узгодження з нею меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 та передачі її у власність ОСОБА_3 , в якій було повідомлено: «Згідно з кадастровим планом земельної ділянки, актом встановлення (відновлення) та узгодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), які є складовою частиною документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , відсутні дані про те, що земельна ділянка по АДРЕСА_3 є суміжною. Таким чином, відсутня необхідність узгоджувати межу із землекористувачем зазначеної земельної ділянки».
Позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 умисно зазначив у проекті землеустрою, що його земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , межує по лінії В–Г із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_4 (користувач – ОСОБА_8 ), тоді як у дійсності суміжним землекористувачем по цій межі є позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ). Такі дії відповідача були спрямовані на уникнення обов`язкового погодження меж земельної ділянки з позивачем як суміжним землекористувачем. 
Таким чином, приватизація земельної ділянки відповідачем ОСОБА_3 проведена з порушенням норм законодавства та з ігноруванням прав позивача як суміжного землекористувача.
18.02.2025 ОСОБА_1 звернулася зі скаргою до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо порушення процедури приватизації земельної ділянки, на яку 04.03.2025 отримала відповідь, в якій було зазначено, що: «згідно з наявною інформацією земельна ділянка по АДРЕСА_2 вже перебуває у приватній власності ОСОБА_3 . Тобто фактично між позивачем та суміжним землевласником - ОСОБА_3 виник земельний спір. Таким чином, наявний земельний спір стосовно приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2 може бути вирішено виключно судом».
У зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд: 
1)визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 1210100000:01:654:0099, площею 0,1 га, номер запису про право власності: 50060180, дата державної реєстрації: 20.04.2023, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2725722812101, вчинений державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Ганною Вікторівною на підставі рішення Дніпровської міської ради про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , серія та номер: 85/35 від 22.03.2023; 
2)визнати незаконним та скасувати пункт 5 додатка 1 рішення Дніпровської міської ради від 22.03.2023 № 85/35 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у м. Дніпрі (14 осіб)» в частині затвердження проекту землеустрою, розробленого ТОВ «Бізнес-Експерт» щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; 
3)визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 1210100000:01:654:0099, площею 0,1 га, у Державному земельному кадастрі з виключенням відомостей щодо кадастрового номеру 1210100000:01:654:0099 з Державного земельного кадастру; 
4)зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приведення земельної ділянки у попередній стан, який існував до порушення прав ОСОБА_1 , а саме: 
- здійснити демонтаж (знесення) самочинно збудованого глухого паркану, встановленого на межі земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ;
- демонтувати самовільно збудовану конструкцію між парканами позивача та відповідача ОСОБА_3 , що перешкоджає водовідведенню, та відновити технологічний отвір в огорожі для забезпечення належного відведення води на ділянці позивача; 
- відновити межу та конфігурацію земельної ділянки у попередній стан, що існував до самовільних дій відповідача; 
- обладнати належну систему водовідведення з будівель відповідача ОСОБА_3 відповідно до вимог ДБН та припинити стік дощових і талих вод з території та будівель ОСОБА_3 на земельну ділянку позивача.
04.09.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Кошлі А.О.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 09.09.2025 дану позовну заяву залишено без руху.
12.09.2025 представником позивача адвокатом Догоновою Т.В. через систему «Електронний суд» надано до суду заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 07.10.2025 відкрито провадження по справі, розгляд якої визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
Наказом Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра № 98 від 22.12.2025 суддю Кошлю А.О. відраховано зі штату Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра (відрядженого з Добропільського міськрайонного суду Донецької області), у зв`язку з призначенням Указом Президента України № 933/2025 від 13.12.2025 суддею Центрального апеляційного господарського суду з 05.01.2026. 
06.01.2026 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Подорець О.Б. 
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 07.01.2026 цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. 
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 07.04.2026 представнику позивача адвокату Таран В.І. відмовлено у задоволенні клопотання про призначення по цивільній справі судової будівельно-технічної експертизи.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 07.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 
У судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Таран В.І. позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Клок В.О. підтримав раніше надані письмові пояснення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема зазначив, що стороною позивача не надано жодного доказу на підтвердження права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , або доказу, який підтверджує право користування зазначеною земельною ділянкою. Крім того, не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. 
Представник відповідача Дніпровської міської ради Риженко М.С. в судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву та просила відмовити у її задоволенні в повному обсязі. Зокрема, зазначила, що на момент звернення до суду позивач не була власником ані земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , ані житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих на ній, а отже, її права та інтереси жодним чином не порушені.
Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Холоділін А.М. у судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву та додаткові письмові пояснення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, зазначив, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Вказана земельна ділянка у приватну власність не передавалась та знаходиться у комунальній власності територіальної громади.
Представник третьої особи ТОВ «Бізнес-Експерт» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 26.02.2026, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. та зареєстрованого у реєстрі за №4-66, ОСОБА_1 є власником частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . 
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.02.2026, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. та зареєстрованого у реєстрі за №4-67, ОСОБА_5 є власником частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав №330335075 від 26.04.2023 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер: 1210100000:01:654:0099.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 118 ЗК України встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Частиною першою цієї статті передбачено, що громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.
Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79 - 1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).
Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду (ч. 3 ст. 106 ЗК України).
Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 по справі №580/168/16-ц зазначив, що: «Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку».
Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.ч. 2, 3 статті).
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).
Згідно з частиною першою статті 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.02.2024 по справі №175/1481/15-ц зазначив, що: «Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22))».
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У даному випадку, судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 не надано до суду жодного доказу на підтвердження її права власності або права користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 . Також не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт формування земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства та її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем не наведено належного обґрунтування та не надано доказів порушення її прав з боку відповідачів, у задоволенні позовної заяви слід відмовити в повному обсязі.
Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Експерт», про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити у повному обсязі.
Судові витрати віднести на рахунок позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення. 
Повний текст судового рішення складено 04 червня 2026 року.

позивач  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання – АДРЕСА_5 .

відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації – АДРЕСА_6 .

відповідач Дніпровська міська рада, код ЄДРПОУ 26510514, місце знаходження – пр. Дм. Яворницького, будинок 75, м. Дніпро, 49000. 

відповідач Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ЄДРПОУ 39835428, місце знаходження – вулиця Філософська, буд.39-А, м. Дніпро, 49006.

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Експерт», ЄДРПОУ 30720597, місце знаходження – вулиця Січеславська Набережна, буд.15А, офіс 602, м. Дніпро, 49000.

Суддя            О.Б. Подорець