П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/21568/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Липа Володимир Анатолійович 
Суддя-доповідач - Гнап Д.Д. 
07 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючої судді: Гнап Д.Д. 
суддів: Сушка О.О.  Яремчукa К.О. , 

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
I. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо обрахунку капітану ОСОБА_1 посадового окладу та окладу за військовим званням при нарахуванні і виплаті грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; одноразових додаткових видів грошового забезпечення), а також індексації грошового забезпечення, за період з 25.02.2022 року по 30.06.2022 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у 2020 році у розмірі 2102 грн, визначеному на 01 січня 2022 року ст. 7 Закону України від 2 грудня 2021 року № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 перерахувати та виплатити капітану ОСОБА_1 грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення), а також індексацію грошового забезпечення, за період з 25.02.2022 року по 30.06.2022 року, обрахувавши посадовий оклад та оклад за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у 2022 році – в розмірі 2481 грн, визначеному на 01 січня 2022 року ст. 7 Закону № 1928-IX, з урахуванням вже виплачених йому за вказаний період грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Рішенням суду першої інстанції позов задоволено.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у здійсненні розрахунку грошового забезпечення (основних, додаткових видів, щомісячних, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та премії) та індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 25.02.2022 року по 30.06.2022 року включно без використання розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених відповідно до первинної редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 02.12.2021 №1928-ІХ “Про Державний бюджет України на 2022 рік” на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704 .
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 25.02.2022 року по 30.06.2022 року включно грошового забезпечення (основних, додаткових видів, щомісячних, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та премії) та індексації грошового забезпечення, з використанням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених відповідно до первинної редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців. осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 02.12.2021 № 1928-ІХ “Про Державний бюджет України на 2022 рік” на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше виплачених сум.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно з 25.02.2022 року по 30.06.2022 року не здійснено нарахування грошового забезпечення позивача та отриманих ним виплат, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня відповідного календарного року.

II. УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу та просить скасувати таке рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. 
Апелянт зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не здійснює нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям військових частин та установ, які перебувають на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі нарахування проводяться фінансово-економічною службою військових частин та установ, в яких позивач проходив військову службу. 
Також скаржник в апеляційні скарзі посилається на пропуск строку звернення з цим позовом. Зазначає, що позивач звернувся до суду у вересні 2025 року – з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного ст. 233 КЗпП України та ч. 2 ст. 122 КАС України. Позивачем заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не подано, не наведено об`єктивних обставин, які б не дозволяли йому звернутися до суду у визначений законодавством строк, не наведено поважних причин для поновлення такого строку.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її доводів та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 

III. ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Позивач у спірний період з 25.02.2022 року по 30.06.2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), яка перебувала на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з інформаційної довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.08.2025 №9/1892 та від 30.10.2025 №9/2456, що обчислення грошового забезпечення у період з 25.02.2022 року по 30.06.2022 року було проведено з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Не погодившись із обчисленням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, здійсненим відповідачем у період з 25.02.2022 року по 30.06.2022 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

IV. ОЦІНКА ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Положеннями Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018, затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Проте постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови № 704 внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 викладено у новій редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Отже, пунктом 4 Постанови № 704 було чітко визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Однак у подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни.
З наведеного слідує, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.
Тобто, з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018.
Таким чином, розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, повинно бути визначене шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 420/6572/22.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Статтею 7 Закону України від 07.12.2017 №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018 встановлено в сумі 1 762,00 грн.
Статтею 7 Закону України від 02.12.2021 №1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022 встановлено в сумі 2 481,00 грн.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що перерахунок розміру посадового окладу та окладу за військовим званням супроводжує здійснення перерахунку (донарахування) усіх раніше нарахованих та виплачених видів грошового забезпечення, зокрема, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань тощо.
Доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставними. Як вбачається з матеріалів справи, інформацію щодо порядку обчислення грошового забезпечення у спірний період позивач отримав, зокрема, з довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.08.2025 № 9/1892 та від 30.10.2025 № 9/2456. 
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2026 року у справі №240/15039/25 суд зазначив, що у спорах щодо грошового забезпечення військовослужбовців підлягають застосуванню положення статті 233 Кодексу законів про працю України, які визначають строки звернення до суду з вимогами про оплату праці, з урахуванням змін законодавства, що набрали чинності з 19 липня 2022 року.
Верховний Суд підкреслив, що перебіг строку звернення до суду починається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. При цьому визначальним є не лише формальний факт отримання виплат чи ознайомлення з наказом про звільнення, а наявність у особи об`єктивної можливості оцінити правильність нарахувань.
Такий момент пов`язується з отриманням достовірної та документально підтвердженої інформації про складові грошового забезпечення, зокрема розрахункових листів або довідок про нараховані суми.
Верховний Суд звернув увагу, що висновки про можливість позивача дізнатися про порушення своїх прав лише на підставі факту звільнення або ознайомлення з наказом мають припущувальний характер і не підтверджені належними доказами.
З огляду на зазначене, звернення позивача до суду відбулося в межах установленого законом строку, а тому твердження апелянта про його пропуск є необґрунтованими.
Доводи апелянта про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не здійснює нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. 
Судом встановлено, що у спірний період позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина НОМЕР_2 ), яка перебувала на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Крім того, відповідно до наявних у матеріалах справи інформаційних довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.08.2025 № 9/1892 та від 30.10.2025 № 9/2456, саме цим органом здійснювалося обчислення грошового забезпечення позивача у спірний період. 
Таким чином, наведені апелянтом доводи не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Встановлено, що з 25.02.2022 року по 30.06.2022 в якості розрахункової величини для визначення розміру складових грошового забезпечення позивача відповідач враховував прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018, що призвело до порушення права позивача на отримання грошового забезпечення у належному розмірі та свідчить про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Зважаючи на викладене вище, грошове забезпечення позивача з 25.02.2022 року по 30.06.2022 має визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, а не на 01.01.2018.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
V. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими доказами.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні у матеріалах справи докази та правильно застосував норми матеріального і процесуального права.
За таких обставин підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, передбачені статтею 317 КАС України, відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуюча	 		Гнап Д.Д.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сушко О.О.    Яремчук К.О.