Справа № 560/2355/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

06 липня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом від 16.02.2026 в якому просить: 1) Визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.07.2020 по день фактичного розрахунку – 30.01.2026; 2) Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.07.2020 по день фактичного розрахунку – 30.01.2026 в розмірі грошового забезпечення за шість місяців.
Позивач пояснив, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2020 року №154 (по стройовій частині) ОСОБА_1 , старшого механіка 1 радіорелейної стації польового вузла зв`язку центру зв`язку загону спеціального радіозв`язку військової частини НОМЕР_1 , звільнену наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31 липня 2020 року № 84-РС з військової служби у запас за пунктом “б” пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, з 31 липня 2020 року виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому, на час виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 із позивачем був не проведений повний розрахунок при звільненні, що порушує його права. Фактичний розрахунок з позивачем був проведений лише 30.01.2026 на суму 87259,10 гривень. На її звернення у січні 2025 року про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.07.2020 по 30.01.2026, відповідач листом від 13.02.2026 за №632/24/193 повідомив про відмову у виплаті середнього заробітку за час затримки при звільненні, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ухвали від 17.02.2026 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та витребував докази.

У відзиві на позов від 03.02.2026 відповідач вказав, що відсутні правові підстави для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу адміністративного судочинства України. Також зазначив про застосування принципу співмірності та визначення розміру відшкодування середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 

Встановивши обставини (факти) якими сторони пояснюють вимоги та заперечення, оцінивши надані ними докази, беручи до уваги норми права, які регулюють спірні правовідносини суд робить такі висновки, враховуючи наступне.

Сторони не заперечують і це підтверджено матеріалами справи, що відповідач, 30.01.2026 виплатив на виконання судового рішення у справі 560/21309/23 індексацію належну ОСОБА_1 , яку не було виплачено позивачу при звільненні 31.07.2020, тому це не потребує доказуванню в силу вимог ч.1 ст.78 КАС України.

У судовому рішенні від 05.03.2024 по справі 560/21309/23 суд: 1) Визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.07.2020 виходячи із розрахунку різниці між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078; 2) Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.07.2020, виходячи з фіксованої величини 3 911,52 грн, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Згідно з довідкою відповідача, розмір грошового забезпечення позивача за травень 2020 року складає 16287,41 грн, а за червень 2020 року складає 16287,41 грн. Середньоденне грошове забезпечення позивача 534,01 грн.

Згідно виписки по картковому рахунку про зарахування коштів - індексація грошового забезпечення по судовому рішенню №560/21309/23, ОСОБА_1 30.01.2026 зараховані 87259,10 гривень.

Відповідно до довідки № 632/20/513 від 18.02.2026 позивачці при звільненні виплачено 268780,45 гривень.

Тобто, загальна сума, яка належала позивачу при звільненні складає 356039,55 гривень.

Істотність частки невиплаченої суми при звільненні (87259,10 грн) в порівнянні із всією сумою, що підлягала виплаті позивачу на момент звільнення (356039,55 грн) становить 24,5% (87259,10 грн / 356039,55 грн х 100%). 

У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 08.10.2025 у справі N 489/6074/23, серед іншого, зроблено відступ від правових висновків Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 06 грудня 2024 року у справі N 440/6856/22, а також вказано наступне.
Розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. При здійсненні такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі N 761/9584/15-ц (зокрема, враховувати розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо) для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин. Розмір відшкодування суд може зменшити незалежно від ступеня задоволення позовних вимог про стягнення належних звільненому працівникові сум. Однак загальний період нарахування компенсації не може перевищувати шести місяців.

Середній заробіток за час затримки при звільненні за шість місяців обчислюється наступним чином: 534,01 (середньоденний заробіток) х 180 дні (6 місяців) = 96121,80 гривень. Відтак, 24,5% від 96121,80 грн становитиме 23549,84 гривень, що і буде співмірною сумою відповідальності роботодавця за час затримки при звільненні.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно з статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною 2 статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, звертає увагу на те, що стягуючи з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, потрібно враховувати, що розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у цій адміністративній справі та правових позицій Верховного Суду щодо співмірності, які є різними щодо методики розрахунку за відсутності законодавчого врегулювання, як і правомірності застосування до спірних правовідносин КЗпП України, суд першої інстанції вважає, що позивач довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів правомірності невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку вчасно у повному обсязі у порушення вимог ст. 117 КЗпП України, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється.

Позивач сплатила судовий збір у розмірі 1331,20 грн., тому ці витрати слід присудити на її користь.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.07.2020 по 30.01.2026 в сумі 23549,84 (двадцять три тисячі п`ятсот сорок дев`ять гривень вісімдесят чотири копійки) гривень, з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одну гривню двадцять копійок) гривень за рахунок асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 липня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	

Головуючий суддя 		А.І. Петричкович