Справа № 490/9925/25
н\п 2-др/490/39/26

Центральний районний суд м. Миколаєва
вул. Захисників Миколаєва, 41/12, м. Миколаїв, 54607 тел. (0512) 53-31-08
e-mail: inbox@ct.mk.court.gov.ua, web: ct.mk.court.gov.ua Код ЄДРПОУ 02892528

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2026 року         м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яка подана представницею Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» - адвокатом Ільїною А.С. в цивільній справі №490/9925/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка», про визнання протиправним наказу та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
05.06.2026 року представницею Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» - адвокатом Ільїною А.С. до Центрального районного суду м. Миколаєва подано заяву про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №490/9925/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка», про визнання протиправним наказу та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди, в якій представниця відповідача клопотала вирішити питання про розподіл судових витрат на надання професійної правничої допомоги.
В обгрунтування заяви представниця Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» - адвокат Ільїна А.С. посилалась на надання нею правничих послуг відповідачу та невирішення судом питання про розподіл судових витрат на надання професійної правничої допомоги при ухваленні судового рішення по справі.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.06.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
Ухвалою судді від 18.06.2026 року заяву призначено до розгляду на 26.06.2026 року.
22.06.2026 року представниця Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» - адвокат Ільїна А.С. подала до суду заяву, в якій просила розгляд заяви про розподіл судових витрат та стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу проводити без її участі.
23.06.2026 року представниця ОСОБА_1 – адвокат Броннікова Д.В. подала до суду заперечення на заяву, в яких просила відмовити у задоволенні заяви представниці відповідача, про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 45000,00 грн, з огляду на наступне.
Представник позивача не погоджується щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 45000,00 грн, вважає заявлену суму завищеною, необґрунтованою та неспівмірною із складністю справи, фактичним обсягом виконаних робіт та критеріями розумності. Враховуючи вищевикладене, представник позивача заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у справі №490/9925/25.
У межах розгляду справи не проводилися експертизи, не залучалися спеціалісти, не досліджувалися складні технічні, бухгалтерські, фінансовоекономічні чи інші спеціальні питання. Справа не потребувала застосування спеціальних знань або дослідження великого обсягу складних доказів, які могли б об`єктивно обґрунтовувати витрати на правничу допомогу у розмірі 45000,00 грн. З огляду на предмет спору, характер спірних правовідносин та відсутність обставин, які б свідчили про підвищену складність розгляду, заявлена сума витрат є завищеною та не відповідає критеріям розумності, необхідності й пропорційності.
З наданих заявником документів вбачається, що Договір про надання правничої допомоги від 04 червня 2025 року укладений між Вищим навчальним закладом «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» та адвокатським об`єднанням «Астрея-Груп» має загальний характер і визначає рамкові умови надання правничої допомоги. Додаткова угода №1 від 03 червня 2026 року дійсно містить погоджений сторонами розмір гонорару у сумі 45000,00 грн. Водночас сама по собі наявність у додатковій угоді погодженої вартості правничої допомоги не підтверджує фактичного перерахування відповідачем коштів адвокатському об`єднанню. Крім того, у додатковій угоді зазначено, що гонорар сплачується замовником у строки та спосіб, погоджені сторонами, однак у наданих заявником документах не конкретизовано строк оплати календарною датою, визначеним періодом або конкретною подією, після настання якої відповідач зобов`язаний здійснити оплату. Зі змісту акта виконаних робіт також вбачається не факт оплати, а лише те, що замовник зобов`язується сплатити виконавцю гонорар у розмірі 45000,00 грн у порядку та строки, визначені договором про надання правничої допомоги та додатковою угодою. Тобто в акті йде посилання на договорі та додаткову угоду, однак він не підтверджує фактичну сплату коштів однієї сторони іншій. Водночас до заяви не додано платіжного доручення, платіжної інструкції, банківської виписки або іншого фінансового документа, який би підтверджував фактичне перерахування відповідачем адвокатському об`єднанню «Астрея-Груп» суми 45000,00 грн.
В судове засідання 26.06.2026 року ОСОБА_1 та її представниця не з`явилася.
26.06.2026 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про перенесення судового засідання у зв`язку з перебуванням за межами Миколаївської області по сімейним обставинам.
В судове засідання 26.06.2026 року представниця Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» - адвокат Ільїна А.С. не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява від 22.06.2026 року, в якій остання просила розгляд заяви проводити без її участі.
Статтею 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України).
Таким чином, з огляду на наведені вище процесуальні норми, а також враховуючи що позивачка не надала доказів на підтвердження неможливості прибуття в судове засідання, а представниця позивачки надала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, на переконання суду, перешкоди для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у справі відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі суд виходить з наступного.
Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 червня 2026 року по цивільній справі №490/9925/25 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» про визнання протиправним наказу та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відмовлено.
При цьому, у судовому засіданні 03.06.2026 року представник відповідача просив суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу, зазначив, що докази витрат будуть надані простягом двох днів.
Частинами 1-3 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, частинами 4-6 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд зазначає, що представницею позивача подавалось до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідача.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представниця відповідача вказує, що витрати на правову допомогу становлять 45000,00 грн.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представницею відповідача подано: копію договору про надання правничої допомоги від 04.06.2025 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Астрея-груп» та Вищим навчальним закладом «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка», додаткову угоду №1 від 03.06.2026 року до договору про надання правничої допомоги від 04.06.2025 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 03.06.2026 року до договору про надання правничої допомоги від 04.06.2025 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 03.06.2026 року.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 червня 2026 року по цивільній справі №490/9925/25 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» про визнання протиправним наказу та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відмовлено.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
Розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною відповідача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному відповідачкою розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, відповідачем ставилось питання про стягнення з позивачки на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 45000,00 грн.
При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу у вигляді усних консультаці щодо правових аспектів трудового спору, визначення правової позиції та погодження стратегії захисту інтересів відповідача, аналіз позовної заяви та доданих до неї документів; підготовка та направлення адвокатських запитів, збір доказів та документів, необхідних для захисту інтересів відповідача; складення відзиву, заперечення на відповідь на відзив, клопотання про витребування доказів, клопотання про виклик свідків, складання заяви про застосування строків позовної давності та додаткових пояснень у справі, а також участь у трьох судових засіданнях, суд вважає, що розмір гонорару в 45000,00 грн є необґрунтованим та завищеним.
Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Суд погоджується з доводами представниці позивачки щодо не співмірності заявленого відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такий розмір витрат не відповідає характеру та складності справи.
За своїм змістом спір стосувався правомірності звільнення, причин відсутності позивача на робочому місці та дотримання роботодавцем відповідної процедури та наявності правових підстав для видачі відповідного наказу. Тому такі питання є типовими для трудових спорів про поновлення на роботі та не свідчать про виняткову складність.
Однак суд не погоджується з доводами представниці позивачки щодо вілсутності доказів фактичної оплати, оскільки компенсації підлягають не лише фактично сплачені витрати. Якщо сторони договору про надання правничої допомоги домовилися про оплату витрат у майбутньому, ці суми також мають бути відшкодовані. І надання до суду банківських документів про сплату адвокатського гонорару не є обов`язковою умовою для стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Про це говорять постанови ВС від 26.06.2019 у справі№813/481/18, від 2.10.2019 у справі№815/1479/18, від 29.10.2020 у справі №686/5064/20. 
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020р. по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.
Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з позивача витрат на правничу допомогу до 10000,00 грн, оскільки суд вважає, що вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога відповідача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача.
У зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне стягнути з позивачки на користь відповідача 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Заяву про ухвалення додаткового рішення, яка подана представницею Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» - адвокатом Ільїною А.С. в цивільній справі №490/9925/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка», про визнання протиправним наказу та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації моральної шкоди, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Вищого навчального закладу «Міжнародний технологічний університет «Миколаївська політехніка» (код ЄДРПОУ: 32819640) витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          О.В. Саламатін