Справа №461/2121/26
Провадження №3/461/1023/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 року, Галицький районний суд м. Львова, у складі головуючого судді Мироненко Л.Д., при секретарі судового засідання Божик М.І., за участі особи, яка склала протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, солдата, стрільця групи охорони та патрульно-постової служби правопорядку ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст. 172-20 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:

19.03.2026 року близько 20 год. 50 хв. на службовий телефон чергового військової частини НОМЕР_1 надійшов дзвінок від солдата ОСОБА_3 , який повідомив черговому військової частини штаб сержанту ОСОБА_4 про те, що через контрольно пропускний пункт до розташування військової частини НОМЕР_1 пройшов курсант ОСОБА_2 з явно вираженими ознаками алкогольного сп`яніння , а саме: запах з ротової порожнини, порушення координації, похитування тіла та нерозбірлива вимова. 
В подальшому ОСОБА_4 провів останнього до медичного пункту військової частини та запропонував пройти медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння.
Солдат ОСОБА_2 відмовився проходити медичне освідування в медичному пункті військової частини НОМЕР_1 та в медичному закладі КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень». Всі ці події відбувались в присутності свідків та фіксувались на відео. Зрештою ОСОБА_2 самовільно покинув приміщення медичного пункту. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2026 року №49 солдат ОСОБА_2 вважається таким, що прибув у відрядження до військової частини НОМЕР_1 на прискорений курс фахової підготовки рядового складу Військової служби правопорядку у Збройних силах України.

Старший викладач навчальної роти школи підготовки спеціалістів військової частини НОМЕР_1 командир роти ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив фактичні обставини викладені у протоколі та додатково повідомив, що ОСОБА_2 погодився на медичне освідування та разом із ОСОБА_4 , який в той день був черговим частини та ОСОБА_5 , який був командиром взводу в склад якого входив і ОСОБА_2 , прибули у медичний пункт військової частини, де за допомогою пристрою "Алконт" намагались підтвердити стан алкогольного сп`яніння. Проте, оскільки ОСОБА_2 не дотримувався рекомендацій та не здійснив належного, безперервного та контрольованого видиху в прилад,- зафіксувати показник не вдалося, тому йому було запропоновано поїхати у медичний заклад, але той відмовився. 
В подальшому ОСОБА_2 було роз`яснено наслідки не проходження такого освідування, проте останній після отриманих роз`яснень встав і вийшов з медичного пункту, після чого було складено акт відмови в присутності понятих.
20.03.2026 року були допитані очевидці, які зазначили, що дійсно мали місце фактичні обставини описані у акті, тому ним було прийнято відповідне рішення про складення протоколу. 

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчиненому заперечив повністю. Вказав, що ознаки зазначені у протоколі, пов`язані з психологічною втомою, а не з алкогольним сп`янінням. На його думку, тестер не працював, тому він очікував на направлення до медичного закладу, оскільки такого не відбулось, а був уже пізній час, ОСОБА_2 покинув приміщення медичного пункту.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період – період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було продовжено і діє дотепер.
Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в умовах особливого періоду.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позицію сторін та покази свідків приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_2 , міститься склад адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а його вина підтверджується та наявними у справі даними та показами свідків, що містяться в:
- протоколі про військове адміністративне правопорушення №9 від 20 березня 2026 року;
- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального засобу, в якому зафіксована відмова ОСОБА_2 від проходження освідування;
- направленні військовослужбовця на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зафіксована відмова ОСОБА_2 від проходження освідування у медичному закладі;
- показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Так, зокрема, в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що він виконує обов`язки медичного фельдшера та 19.03.2026 року близько 21 год. 00 хв. черговий військової частини ОСОБА_4 повідомив йому про підозру на алкогольне чи наркотичне сп`яніння у ОСОБА_2 та викликав його в медичний пункт для огляду та перевірки за допомогою тестера. Пояснив, що після прибуття до медичного пункту у ОСОБА_2 відчувався запах алкоголю з ротової порожнини, мова була невиразною, а поведінка надмірно зухвалою та розслабленою. На запитання щодо вживання алкоголю ОСОБА_2 чітко відповів, що не вживав. У зв`язку з цим, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера, на що ОСОБА_2 погодився, тому було роз`яснено порядок проходження огляду. В подальшому він підготував прилад (на екрані відображалась готовність) та приєднав чистий стерильний мундштук, та пояснив необхідність здійснення безперервного цілеспрямованого контрольованого видиху для фіксації результату. Однак, під час проведення огляду було встановлено, що ОСОБА_2 належним чином видих не здійснював, натомість виконував дії, які унеможливлювали фіксацію показників (видих фактично був відсутній), у зв`язку з чим прилад не реагував. Загалом було здійснено близько п`яти безрезультатних спроб. Після цього ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд у медичному закладі з відбором відповідних аналізів, роз`яснено можливість нерозуміння методики використання приладу. Спочатку ОСОБА_2 надав усну згоду, однак згодом наполіг на проведенні огляду на місці. Було здійснено ще декілька спроб, які також виявилися неповноцінними. Надалі повторно було запропоновано проїхати до медичного закладу, від чого ОСОБА_2 відмовився. На запитання чи було ОСОБА_2 затримано було повідомлено, що затримання не здійснювалося, після чого ОСОБА_2 самостійно залишив приміщення медичного пункту. За результатами було складено акт огляду, у якому зафіксовано свідоме невиконання інструкцій щодо використання алкотестера, що підтверджено підписами присутніх осіб. Зазначив, що будь-яких неприязних стосунків із ОСОБА_2 не мав, конфліктів під час навчання не виникало. Під час проведення огляду на ОСОБА_2 не чинилося жодного тиску, їй неодноразово надавалися роз`яснення та пропонувалися альтернативні способи проходження огляду.

ОСОБА_7 показав, що в той день на вході до частини, а саме на контрольно-пропускному пункті помітив хитку ходу у ОСОБА_2 та доповів про це днювальному черговому ОСОБА_8 та черговому військової частини ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 надав показання, що 19.03.2026 року заступив черговим військової частини та по камерах відеоспостереження побачив, як солдат ОСОБА_2 нечіткою ходою піднімався по сходах. При цьому, він помітив, що у ОСОБА_2 , були явно виражені ознаки алкогольного сп`яніння. Останньому було запропоновано пройти освідування у військовій частині, під час якого в приміщенні медичного пункту він помітив, що ОСОБА_2 робив вигляд проходження освідування приладом "Алконт". Після чого, йому було запропоновано пройти в медичному закладі перевірку, однак останній просто покинув приміщення медичного пункту.

ОСОБА_8 надав покази, що 19.03.2026 року виконував обов`язки помічника днювального та відповідно до посадових обов`язків здійснював облік входу і виходу осіб до військової частини. За допомогою камер відеоспостереження він зафіксував, як курсант із нестійкою ходою увійшов на територію частини, при цьому не здійснив реєстрацію прибуття у встановленому порядку. Про виявлені обставини доповів черговому військової частини ОСОБА_4 , зазначивши наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 . 

ОСОБА_9 показав, що в той день близько 21 год. 00 хв. його було викликано для спостереження за проведенням огляду. Під час перевірки помітив, що ОСОБА_2 неналежним чином здійснював видих у прилад, зокрема, навпаки вдихав повітря у себе, внаслідок чого зафіксувати коректний результат не вдавалося. Поведінка ОСОБА_2 була агресивною, відчувався запах алкоголю. 

ОСОБА_10 показав, що в той день виконував обов`язки помічника чергового. Його викликали в медичний пункт з метою засвідчення, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння. В той момент він помітив, що у останнього дійсно була нечітка вимова та запах з ротової порожнини, а коли він здійснював видих в алкотестер, то робив це не по інструкції, протягом п`яти спроб, хоча тому було роз`яснено методику перевірки.

ОСОБА_5 повідомив, що виконує обов`язки інструктора навчального взводу військової частини НОМЕР_1 та був командиром взводу, в склад, якого входив ОСОБА_2 . В медичному пункті коли він прибув, в приміщенні перебували ще ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_2 . У останнього була невластива йому поведінка. ОСОБА_2 було запропоновано пройти освідування на факт алкогольного сп`яніння приладом "Алконт", проте той не зважаючи на роз`яснену інструкцію, що потрібно продути до характерного звукового сигналу, не здійснив контрольованого видиху в прилад для фіксації результату. Таких спроб було близько п`яти, однак прилад не спрацював.

Таким чином, належними та допустимими доказами повністю підтверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Досліджені в судовому засіданні відеозаписи та письмові докази узгоджуються з показами свідків, безпосередньо отриманих в судовому засіданні та підтверджується факт відмови ОСОБА_2 від проходження освідування. 
Судом був проаналізований акт службового розслідування, проведеного ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.04.2026 року № 805/4453-в, за результатами якого було встановлено, що обставини зазначені у протоколі від 20.03.2026 року не відповідають дійсності. ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження медичного огляду, а факт перебування в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не встановлений, тому його вина відсутня. З огляду на зазначене, ОСОБА_2 просив суд врахувати даний висновок та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КУПаП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Оскільки, відповідно до п. 4 ч. 1 Закону України «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:
- дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; 
-виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;
-розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
Зі змісту вказаного акту вбачається, що в межах службового розслідування було опитано виключно особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншу особу, дані якої належним чином судом не може бути ідентифіковано. Водночас особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, понятих, а також інших можливих свідків події допитано не було.
Вказане свідчить про відсутність повного та всебічного з`ясування фактичних обставин справи, що суперечить вимогам ст. 280 КУпАП щодо обов`язку органу (посадової особи) при розгляді справи з`ясувати всі обставини.
Крім того, акт службового розслідування є внутрішнім службовим документом, складеним поза межами процесуальних гарантій та без безпосереднього дослідження доказів судом. Суд надає перевагу доказам, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, зокрема показанням свідків та огляду відеозапису події. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що акт службового розслідування не відповідає критеріям належності, допустимості та достовірності доказів, а тому не може бути покладений в основу рішення суду.
Разом з тим, відповідно до інструкції з експлуатації алкотестера «Алконт-М», для проведення вимірювання особа повинна здійснити безперервний видих повітря визначеної тривалості у мундштук приладу. 
Суд дійшов до висновку, що ОСОБА_2 , не маючи об`єктивних перешкод та будучи належним чином проінформованим про порядок проведення огляду за допомогою вищезазначеного приладу, без поважних причин проігнорував чіткі вказівки медичного фельдшера, не виконав вимоги щодо здійснення безперервного видиху, чим унеможливив фіксацію результату вимірювання. Від проходження медичного огляду у лікарні відмовився, що є самостійною підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.
При обранні міри адміністративного стягнення суддя враховує обставини та характер правопорушення, ступінь провини та дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, її відношення до вчиненого, та вважає за необхідне призначити стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачений санкцією статті.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, а тому суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 172-20, 221, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі п. 12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».
Повний текст постанови виготовлено 05 травня 2026 року.
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя      Л.Д. Мироненко