ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 року м.Чернігів Справа № 620/3703/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді - Клопота С.Л. 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить наступне.
1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 які полягають в не нарахуванні та не виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 23.01.2026 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року.
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 23.01.2026 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базовий місяць) - березень 2018 року, з урахуванням виплачених сум за кодом економічної класифікації видатків 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
Ухвалою судді від 17.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.
Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке. 
ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі - Відповідач) з 19.05.2023 по 23.01.2026 р.
Вважаючи, що, у спірний період Відповідач, нехтуючи законодавчо встановленим обов`язком щодо повної виплати індексації, яка є частиною грошового забезпечення, здійснював її нарахування на неналежну базу.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 19.05.2023 по 23.01.2026 (включно). Упродовж усього періоду служби грошове забезпечення позивача (посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види забезпечення, премії тощо) нараховувалося та виплачувалося у повному обсязі відповідно до: постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами); Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII; щорічних законів про Державний бюджет України.
Індексація грошового забезпечення як складова частина грошового забезпечення (ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII) нараховувалася відповідачем виключно в порядку та межах, прямо встановлених чинним законодавством, у тому числі імперативними нормами законів про Державний бюджет на 2024, 2025 та 2026 роки.
Індексація грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення військовослужбовців, регулюється комплексом нормативно-правових актів: Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII); Порядком № 1078; Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII; спеціальними нормами щорічних законів про Державний бюджет України, які встановлюють обов`язкові правила обчислення індексу споживчих цін (далі - ІСЦ) саме для відповідного бюджетного періоду.
Бюджетні закони є актами вищої юридичної сили щодо порядку фінансування соціальних гарантій і прямо змінюють механізм застосування Порядку № 1078 на період їх дії.
2024 рік - стаття 39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX прямо встановлює: «Установити, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.».
2025 рік - стаття 34 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-IX (чинна редакція) встановлює: «Установити, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується.».
2026 рік - Стаття 41 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» (№ 4695-20) містить ідентичну норму: «Установити, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2026 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2025 року, у січні 2026 року не нараховується.».
Таким чином, бюджетне законодавство 2024-2026 років імперативно встановлює щорічний «перезапуск» (обнулення) механізму індексації. Січень кожного року стає новим базовим місяцем для всіх отримувачів доходів, незалежно від дати останнього підвищення окладів чи попереднього базового місяця (у тому числі березня 2018 року). 
Сума індексації, яка накопичилася за попередній рік, не переноситься і не нараховується у січні наступного року.
У позовній заяві Позивач посилається на п. 5 Порядку № 1078 та практику Верховного Суду 2023 року (справи № 380/5493/21, № 420/11424/21 та інші). 
Однак, зазначена практика стосується періодів до 2024 року, коли не діяли спеціальні бюджетні правила щорічного перезапуску індексації.
Після 01.01.2024 (а тим більше після 01.01.2025 та 01.01.2026) бюджетні закони, як акти вищої юридичної сили, прямо змінюють порядок застосування Порядку № 1078. 
Застосування березня 2018 року, як базового місяця для нарахування індексації у 2024-2026 роках, суперечить прямому припису ст. 39 Закону № 3460-IX, ст. 34 Закону № 4059-IX та ст. 41 Закону № 4695-20.
З поданих суду доказів убачається, що Відповідач нараховував та виплачував грошове забезпечення та індексацію (у випадках, коли ІСЦ після перезапуску перевищував поріг 103 %) виключно в межах бюджетних асигнувань та відповідно до чинних нормативів. 
Будь-яке нарахування за старим базовим місяцем березня 2018 року було б порушенням бюджетного законодавства.
Відтак, суд дійшов переконання, що у задоволенні позову, у цій частині необхідно відмовити.
Вимога про одночасну компенсацію ПДФО відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44, є похідною від основної вимоги про виплату індексації. 
Оскільки індексація у заявленому позивачем обсязі (з базовим місяцем 2018 року) не підлягає нарахуванню, відсутні й підстави для компенсації ПДФО.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, – відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Повний текст рішення виготовлено 16 червня 2026 року. 

Суддя Сергій КЛОПОТ