Справа №521/1192/24
Провадження №2/521/606/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2026 року      м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі: 
головуючого судді Тополевої Ю.В., 
за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, звернення стягнення на предмет іпотеки, –
ВСТАНОВИВ:
29 січня 2024 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» звернулось до Малиновського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просить:
- стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 1992-н від 03 жовтня 2007 року, яка станом на 05.01.2024 складає 770083,25 грн., з яких:
- заборгованість за основним боргом (кредитом) – 642915,44 грн.;
- проценти за користування кредитом – 127062,49 грн.;
- втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з січня 2021 по лютий 2022 – 76,69 грн.; 
- 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за період з 04.01.2021 по 23.02.2022 – 28,63 грн.;
- в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» за договором про іпотечний кредит № 1992-н від 03 жовтня 2007 року, яка станом на 05 січня 2024 складає 770083,25 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 214,8 кв. м., житловою площею 102,0 кв. м.; земельну ділянку площею 0,0829 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер – 5110137300:54:003:0005, цільове призначення (використання) – для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належить до категорії земель за основним цільовим призначенням – землі житлової та громадської забудови, шляхом продажу на електронних аукціонах (торгах) у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження. Вирішити питання щодо судових витрат. 
Позов обґрунтований такими обставинами. 
Між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , 03 жовтня 2007 року укладено договір про іпотечний кредит № 1992-н.
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 2000000,00 (два мільйони) гривень, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати і повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 03 жовтня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардіною О.О. за реєстровим номером 1283. Предметом іпотеки, відповідно до 1.2. Іпотечного договору є:
-домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 214,8 кв. м., житловою площею 102,0 кв. м., яке належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі – продажу домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардіною О.О. 03.10.2007 року за реєстровим № 1281, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 03.10.2007 року за номером 2392690;
-земельна ділянка площею 0,0829 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер – 5110137300:54:003:0005, цільове призначення (використання) якої – для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належить до категорії земель за основним цільовим призначенням – землі житлової та громадської забудови, на придбання якої надається кредит. Право іпотекодавця на набуття ним у власність вищезазначеної земельної ділянки підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардіною О.О. 03 жовтня 2007 року, за реєстровим № 1282, зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 03.10.2007 за реєстраційним номером 2392693. 
Також, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 03 жовтня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 1, відповідно до п. 1.1. якого, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором № 1992-н від 03 жовтня 2007, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.
АТ «Ощадбанк» виконало свої зобов`язання, надавши кредит у встановленому договором розмірі, однак позичальник в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 05 січня 2024 складає 770083,25 грн., з яких:
- заборгованість за основним боргом (кредитом) – 642915,44 грн.;
- проценти за користування кредитом – 127062,49 грн.;
- втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з січня 2021 по лютий 2022 – 76,69 грн.; 
- 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за період з 04 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року – 28,63 грн.
Керуючись пунктом 3.4. кредитного договору та пунктом 5.3. іпотечного договору, 26 жовтня 2023 року АТ «Ощадбанк» направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту. Враховуючи п. 2.3. договору поруки, 26 жовтня 2023 року АТ «Ощадбанк» направлено на адресу ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення. Вказані вимоги залишились без виконання.
Таким чином, у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору та утворенням заборгованості, банк змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. 
06 березня 2025 року Малиновським районним судом міста Одеси ухвалено заочне рішення у справі, яким позов АТ «Ощадбанк» задоволено в повному обсязі, вирішено питання щодо стягнення судових витрат.
15 березня 2025 року відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду подано заяву про перегляд заочного рішення.
В зв`язку з набранням чинності 25 квітня 2025 року Закону України від 26 лютого 2025 року № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», Малиновський районний суд міста Одеси перейменовано на Хаджибейський районний суд міста Одеси.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 11 червня 2025 року заочне рішення від 06 березня 2025 року скасовано, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У відкритому судовому засіданні представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» Приходько В.М. позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.
Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвокат Дігуляр В.В. під час підготовчого провадження проти позову заперечував, відзив на позов не подав. Звернувся до суду із клопотанням, в якому просив призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання про те, чи виконаний підпис ОСОБА_2 у договорі поруки від 03 жовтня 2007 року самою ОСОБА_2 або іншою особою. Вказане клопотання ухвалою суду від 04 червня 2026 року залишено без задоволення. У відкрите судове засідання представник відповідачів не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання у його відсутність.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (відповідно по змін затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 502 від 06.04.2011 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 р. № 261» змінено тип відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк» на Публічне акціонерне товариство. Постановою Кабінету Міністрів України № 568 від 05.06.2019 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка набрала чинності 10 липня 2019 року, змінено тип Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з Публічного на Приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_1 , 03 жовтня 2007 року укладено договір про іпотечний кредит № 1992-н (т. 1 а. с. 10).
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 2 000 000 гривень, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати і повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається на строк 240 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше «03» жовтня 2027 року, на придбання земельної ділянки з розташованим на ній будинком загальною площею 241,8 кв. м. за договором купівлі-продажу № 1281/82 від 03.10.2007, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . 
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 03 жовтня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардіною О.О. за реєстровим номером 1283 (т. 1 а. с. 18).
Предметом іпотеки, відповідно до 1.2. іпотечного договору є:
- домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 214,8 кв. м., житловою площею 102,0 кв. м., яке належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі – продажу домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардіною О.О. 03.10.2007 року за реєстровим № 1281, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 03.10.2007 року за номером 2392690;
-земельна ділянка площею 0,0829 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер – 5110137300:54:003:0005, цільове призначення (використання) якої – для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належить до категорії земель за основним цільовим призначенням – землі житлової та громадської забудови, на придбання якої надається кредит. Право іпотекодавця на набуття ним у власність вищезазначеної земельної ділянки підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардіною О.О. 03 жовтня 2007 року, за реєстровим № 1282, зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 03.10.2007 року за реєстраційним номером 2392693. 
Також, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 03 жовтня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 1, відповідно до п. 1.1. якого, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором № 1992-н від 03 жовтня 2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (т. 1 а. с. 16).
Згідно п. 1.5. кредитного договору, сторони погодили здійснювати погашення кредиту ануїтетними платежами в сумі 24870,42 грн та сплату нарахованих процентів до останнього робочого числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснюється не пізніше 03 жовтня 2027 року. 
Відповідно до п. 1.5. додаткового договору № 1 від 27 жовтня 2011 року до договору про іпотечний кредит від 03 жовтня 2007 № 1992, який укладений між банком та позичальником – сторони погодили здійснювати погашення кредиту ануїтетними платежами в сумі 15109,00 грн. та сплату нарахованих відсотків до останнього робочого числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2011 року шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 03 жовтня 2027 року. 
Відповідно до п. 3.4. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником та або поручителем будь-яких зобов`язань за іпотечним договором, в тому числі, але не виключно, у випадку:
-затримання сплати частини кредиту та процентів за користування кредитом понад 2 календарних місяців;
-незгоди позичальника з пропозицією банку про зміну процентної ставки за користування кредитом та/або не підписання ним відповідних додаткових угод згідно умов цього договору;
-використання кредиту не за цільовим призначенням;
-виникнення обставин, які за обґрунтованим висновком банку призведуть до того, що позичальник не виконає свої зобов`язання по цьому договору; 
-втрати предметом іпотеки ліквідності, позбавлення позичальника прав на отримання предмету іпотеки у власність або права власності на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору, виникнення обставин, що унеможливлюють звернення стягнення на предмет іпотеки; 
-неподання позичальником, на вимогу банку даних, що стосуються його фінансового стану;
-в разі порушення позичальником умов іпотечного договору, в тому числі в разі несплати страхових платежів, порушення умов зберігання предмету іпотеки, що призвело до пошкодження, знищення та витрати його вартості, що обумовлена іпотечним договором. 
Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту належних до сплати процентів, та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. 
Відповідно до п. п. 4.2.1-4.2.2 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому договору. При виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, більше ніж на 2 місяця, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. 
Згідно п. п. 4.3.1-4.3.3 кредитного договору - позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим договором. Повернути кредит в сумі 2 000 000 гривень, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. У разі порушення умов цього договору та/або іпотечного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород, штрафів та інших належних до сплати платежів відповідно до чинного законодавства України. Сторони домовилися, що розмір збитків визначитиметься банком самостійно, на що позичальник цим надає свою згоду. 
Відповідно до п. 4.3.5 кредитного договору – позичальник зобов`язаний відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях, що випливають з цього договору. 
Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на період за який сплачується пеня від суми платежу за кожний день прострочення. 
Пунктом 2, 2.3., 2.4., 2.7. договору поруки, передбачено, що у разі порушення боржником виконання зобов`язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Якщо при настанні строку платежу відповідно до кредитного договору боржником не буде сплачено платіж кредитору, боржник та/або кредитор зобов`язується повідомляти поручителя про прострочення платежу. Поручитель зобов`язується протягом п`яти календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або боржника виплатити несплачену боржником суму кредитору. У випадку неналежного виконання зобов`язань за цим договором поручитель надає згоду на розкриття банком інформації щодо його діяльності та фінансового стану, яка стала відомою банку у процесі обслуговування боржника в обсязі, необхідному для захисту інтересів банку та стягнення заборгованості. 
Відповідно до п. п. 3.1, 3.2, 3.4. договору поруки, поручитель відповідає по зобов`язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Цим поручитель та боржник підтверджують, що всі зобов`язання, представлені в цьому договорі, є дійсними на день укладання цього договору.
Відповідно до п. п. 3.1.1. – 3.1.5. іпотечного договору, іпотекодержатель має право у разі порушення основного зобов`язання іпотекодавця в строк, встановлений кредитним договором, задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмету іпотеки в межах його вартості переважно перед іншими кредиторами. У випадку невиконання зобов`язань іпотекодавця, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми, переважно перед іншими кредиторами, задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, основної суми боргу, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов`язання, витрат та збитків, передбачених ст. 7 Закону України «Про іпотеку». Задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки щодо відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, при необхідності витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов цього договору. Вимагати від іпотекодавця дострокового виконання основного зобов`язання до настання строку, передбаченого кредитним договором у випадках, зазначених у розділі 5 цього договору, а у разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його у відповідності з умовами цього договору і чинного законодавства України. 
Пунктом 5.2. іпотечного договору, передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання чи неналежного виконання умов кредитного договору та/або умов цього договору. 
Відповідно до пункту 5.5. іпотечного договору - звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса. Право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя та вибір способу задоволення вимог належить іпотекодержателю. При зверненні стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, реалізація предмета іпотеки провадиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. 
З матеріалів справи вбачається, що АТ «Ощадбанк» виконало свої зобов`язання, надавши кредит у встановленому договором розмірі, однак позичальник в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 05 січня 2024 складає 770 083, 25 грн., з яких:
- заборгованість за основним боргом (кредитом) – 642915,44 грн;
- проценти за користування кредитом – 127062,49 грн;
- втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з січня 2021 по лютий 2022 року – 76,69 грн; 
- 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за період з 04 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року – 28,63 грн.
Керуючись пунктом 3.4. кредитного договору та пунктом 5.3. іпотечного договору, 26 жовтня 2023 року АТ «Ощадбанк» направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту за вих. № 55/5.6-02/72376/2023, відповідно до якої вимагав повернення всієї суми кредиту та здійснення платежів за нарахованими процентами за користування кредитом та інших платежів у 30-денний строк з дня одержання вимоги (т. 1 а. с. 65). 
Вказана вимога отримана позичальником 30 жовтня 2023 року, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1 а. с. 71). 
Враховуючи п. 2.3. договору поруки, 26 жовтня 2023 року АТ «Ощадбанк» направлено на адресу ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення кредиту за вих. № 55/5.6-02/72625/2023, згідно якої вимагав повернення всієї суми кредиту та здійснення платежів за нарахованими процентами за користування кредитом та інших платежів у 5-денний строк з дня одержання вимоги (т. 1 а. с. 68). 
Згідно роздруківки відстеження поштового відправлення з сайту Укрпошти, вбачається, що вимога не була вручена поручителю у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання (т. 1 а. с. 69). 
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань (неналежне виконання).
Згідно з положеннями ст. ст. 530, 612 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Частинами 1 та 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Тобто законодавцем передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки, як один із способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя.
Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 27.06.2018 року по справі № 308/1870/13-ц зробив висновок: «Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня».
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.
Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Оскільки відповідачі не виконали взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми кредиту та оплати процентів за договором про іпотечний кредит № 1992-н від 03 жовтня 2007 року, додатковим договором №1 до договору про іпотечний кредит від 03 жовтня 2007 року № 1992-н від 27 жовтня 2011 року, договором поруки №1 до кредитного договору № 1992-н від 03 жовтня 2007 року, то позивач має право звернути стягнення на майно, яке належить ОСОБА_1 , що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 03 жовтня 2007 року і реалізувати його для погашення зобов`язань у порядку, встановленому умовами іпотечного договору згідно з чинним законодавством.
Ухвалюючи рішення в даній справі судом враховується, що згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зазначене положення кореспондується з частиною 3 статтею 12 ЦПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, хвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги АТ «Ощадбанк» обґрунтованими, законними та такими, що підтверджені наявними матеріалами справи, в зв`язку із чим позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить до задоволення.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що судовий збір по справі складає 14579, 25 гривень, який сплачено позивачем при зверненні до суду, що підтверджується платіжною інструкцією № 173 від 12 січня 2024 року (т. 1 а. с. 7) та платіжною інструкцією № 2697 від 05 квітня 2024 року (т. 1 а. с. 91). Враховуючи процент задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмір у розмірі 14579,25 гривень по 7289, 62 гривень з кожного.
Керуючись Законом України «Про іпотеку», ст. ст. 525, 625, 1045, 553, 554, ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 268, 280 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, звернення стягнення на предмет іпотеки – задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (вул. Базарна, 17, м. Одеса, 65014, код ЄДРПОУ 09328601, МФО 328845, IBAN НОМЕР_3 в ФООУ АТ «Ощадбанк) заборгованість за договором про іпотечний кредит № 1992-н від 03 жовтня 2007 року, яка станом на 05 січня 2024 року складає 770 083,25 грн (сімсот сімдесят тисяч вісімдесят три гривні 25 коп.), з яких:
- заборгованість за основним боргом (кредитом) – 642915,44 грн.;
- проценти за користування кредитом – 127062,49 грн.;
- втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з січня 2021 року по лютий 2022 року – 76,69 грн.; 
- 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за період з 04 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року – 28,63 грн.
В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» за договором про іпотечний кредит № 1992-н від 03 жовтня 2007 року, яка станом на 05 січня 2024 року складає 770 083,25 грн. (сімсот сімдесят тисяч вісімдесят три гривні 25 коп.), з яких: - заборгованість за основним боргом (кредитом) – 642 915,44 грн.; - проценти за користування кредитом – 127 062,49 грн.; - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з січня 2021 року по лютий 2022 року – 76,69 грн.; - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за період з 04 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року – 28,63 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: 
- домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 214,8 кв. м., житловою площею 102,0 кв. м., яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардіною О.О. 03 жовтня 2007 року за реєстровим № 1281, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 03 жовтня 2007 року за номером 2392690; 
- земельну ділянку площею 0,0829 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер – 5110137300:54:003:0005, цільове призначення (використання) – для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належить до категорії земель за основним цільовим призначенням – землі житлової та громадської забудови, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардіною О.О. 03 жовтня 2007 року, за реєстровим № 1282, зареєстрованим в Державному реєстрі правочинів 03.10.2007 за реєстраційним номером 2392693, шляхом продажу на електронних аукціонах (торгах) у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження. 
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 14579 грн. (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 25 копійок по 7289 (сім тисяч двісті вісімдесят дев`ять) гривень 62 копійок з кожного.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:    Ю.В. Тополева