номер провадження справи 6/18/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2026 Справа № 908/529/26
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько Олександри Анатоліївни, розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу № 908/529/26
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛ МТЗ» (49074, м. Дніпро, вул. Сагайдачного, буд. 1-а, кв. 2)
до відповідача: Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)
про стягнення грошової суми.

Процесуальнідії по справі.
02.03.2026 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. № 671/08-07/26, документ направлений засобами поштового зв`язку 27.02.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛ МТЗ» до відповідача: Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення суми 39483,21 грн, яка складається з: 11972,00 грн 3% річних та 27511,21 грн інфляційних втрат.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 02.03.2026, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №908/529/26 та визначено до розгляду судді Федько О.А.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.03.2026 у справі № 908/529/26 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, постановлено розгляд справи проводити без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.(ч. 7 ст. 6 ГПК України).
Згідно з положеннями п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Ухвала суду про відкриття провадження у справі №908/529/26 від 06.03.2026 була направлена учасникам справи до їхніх електронних кабінетів в підсистемі Електронний суд та отримана ними 06.03.2026 о 13 год. 10 хв. (відповідач) та о 13 год. 14 хв. (позивач), про що свідчать довідки про доставку електронних листів.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, 05.04.2026 сплив тридцятиденний строк наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті. 
Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.
Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує повне рішення без його проголошення - 04.05.2026.
Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилось.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
В якості підстави для звернення з позовом позивач зазначив, що між сторонами укладено договір поставки товару №330(5)20УК від 17.09.2020, до реквізитів якого відповідачем додано такі дані: 53-121-01-20-09756 від 28.09.2020, на виконання умов якого позивач (постачальник) здійснив поставку товару відповідачеві на загальну суму 1 707 750,00 грн. Відповідач мав здійснити оплату отриманого товару не пізніше 60 календарних днів від дати поставки товару. Оплата покупцем частини вартості товару в розмірі ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених ПК України випадках та порядку.
Позивач доводить, що Відповідач оплату вартості поставленого товару здійснив з порушенням встановленого договором строку, внаслідок чого на підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача інфляційні втрати за загальний період прострочення грудень 2020 р. - жовтень 2021 р., 3% річних за період з 15.02.2020 по 01.11.2021.
У відзиві, який надійшов до суду 23.03.2026 (вх. №6343/08-08/26, документ сформований в системі Електронний суд 20.03.2026), відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог та зазначив, що первинна документація, у тому числі договір, докази його виконання, листування та інше знаходяться на тимчасово окупованій території (м. Енергодар Запорізької області) та наразі у відповідача відсутні. Вважає, що умовами договору не встановлений строк виконання грошового зобов`язання з оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ. Вимоги про сплату частини вартості товару у розмірі 284 625,00 грн від позивача не надходило, тому строк оплати в цій частині не настав. З цих же підстав уважає здійснений позивачем розрахунок неправильним. Зауважив, що від позивача не надходило претензій про оплату заявлених до стягнення сум, що свідчить про порушення умов договору щодо обов`язкового досудового врегулювання спору. Відповідач у відзиві заявив про застосування позовної давності для нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат. Просив відмовити у позові в повному обсязі.
У відповіді на відзив, яка отримана судом 23.03.2026 (вх. №6341/08-08/26, документ сформований в системі Електронний суд 20.03.2026), позивач зауважив, що реєстрація податкових накладних відбулась до спливу 60 денного строку на відстрочку оплати, тобто, на момент настання у Відповідача обов`язку з оплати Позивачем було виконано взяті на себе зобов`язання, в тому числі і в частині реєстрації ПН та надання їх Покупцю. Вважає хибними посилання відповідача на обов`язковість процедури досудового врегулювання спору. Заперечив проти доводів Відповідача щодо пропуску строку позовної давності з огляду на продовження таких строків та їх подальше зупинення.
25.03.2026 відповідач надіслав до суду заперечення (вх. №6703/08-08/26, документ сформований в системі Електронний суд 25.03.2026), за змістом яких зазначив, що відсутність доступу до первинної документації, у тому числі до документів щодо обставин його виконання, листування та інше, позбавляє Відповідача можливості документально дослідити та перевірити обставини та докази, які мають значення для справи і на які посилається Позивач як на підставу своїх вимог, що порушує один з основних принципів господарського судочинства - принцип змагальності сторін. Підтримав свої доводи, викладені у відзиві, щодо ненастання строку виконання зобов`язань у сумі ПДВ та спливу позовної давності.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) від сторін суду не надходило.
Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
28 вересня 2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛ МТЗ» (Постачальник, позивач у справі) та Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Покупець, відповідач у справі) уклали договір поставки товару №330(5)20УК/53-121-01-20-09756 (надалі - договір).
Відповідно до Закону України № 2896-IX від 06.02.2023 «Про акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 1420 від 29 грудня 2023 року «Про утворення акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом». Згідно з пунктом 1 цієї Постанови утворено Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», 100 відсотків акцій якого належать державі, шляхом перетворення державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код згідно з ЄДРПОУ 24584661). 
11.01.2024 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відбулася реєстрація акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код ЄДРПОУ 24584661).
Згідно з пунктом 3 вказаної Постанови АТ «НАЕК «Енергоатом» є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства. Відокремлені підрозділи державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи товариства (філії, представництва). 
Таким чином, з 11.01.2024 Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» перетворено на філію «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з усіма правами та обов`язками попереднього відокремленого підрозділу.
Відповідно до п. 1.1 договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти й оплатити товар (ґрунтовка глибокопроникна, ґрунтовка поліуретанова, суміш МВ, клейова суміш, шпаклівка полімерцементна армована, шпаклівка фасадна фінішна, шпаклівка СТ-126, силіконовий герметик, суміш для анкерування, швидкотверднуча ремонтна суміш, акваізол АПП ПЭ, праймер AquaMast, штукатурка гіпсова стартова, шпаклівка гіпсова фінішна, підлівна маса, гермабутил IZOFAST) на загальну суму з ПДВ 1707750,00 грн.
Строк поставки: вересень 2020 р. - травень 2021 р. (п. 1.2 договору в редакції додаткової угоди №2 від 28.12.2020).
За умовами п. 3.1 договору, вартість товару за договором складає 1 423 125,00 грн, крім того ПДВ 20% 284 625,00 грн, загальна вартість разом 1 707 750,00 грн.
Оплата за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки товару. Оплата Покупцем частини вартості товару у розмірі ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладеної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку (п. 3.2 договору).
Пунктом 4.1 договору встановлено, що поставка продукції здійснюється на умовах EXW EXW (п. 1.1 п/п 1-15,17) м. Дніпро та EXW (п. 1.1 п/п 16) м. Березань, Київської області, відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010. Вантажоодержувач ЗВ ВП Складське господарство ДП НАЕК «Енергоатом», м. Енергодар, вул. промислова, 133 (склад).
Згідно з п. 4.4 договору Постачальник зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкових накладних чинним законодавством, з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Електронна адреса Покупця для листування в рамках адміністрування ПДВ: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до п. 12.1 договору даний договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Строк дії даного договору - протягом 12 місяців з дати укладання.
На виконання вказаного договору позивачем було поставлено Відповідачу товар на загальну суму 1 707 750,00 грн., про що свідчать видаткові накладні: №29 від 07.10.2020 на суму 164977,44 грн; №33 від 18.11.2022 на суму 154 500,00 грн; №34 від 18.11.2020 на суму 52355,16 грн; № 35 від 25.11.2020 на суму 128 112,00 грн; №41 від 11.12.2020 на суму 13440,00 грн; №43 від 28.12.2020 на суму 50478,00 грн; №1 від 25.02.2021 на суму 174873,60 грн; №1 від 05.03.2021 на суму 70848,00 грн; №3 від 25.03.2021 на суму 308545,20 грн; №4 від 25.03.2021 на суму 105508,80 грн; №5 від 29.03.2021 на суму 80640,72 грн; №6 від 29.03.2021 на суму 237121,08 грн; №7 від 29.03.2021 на суму 144750,00 грн; №19 від 21.05.2021 на суму 21600,00 грн.
На виконання приписів Податкового кодексу України та умов п. 4.4 договору Позивачем зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних такі податкові накладні: № 29 від 07.10.2020 року, сума - 164977,44 грн, квитанція про реєстрацію від 27.10.2020; № 33 від 18.11.2020, сума - 154500,00 грн, квитанція про реєстрацію від 16.12.2020; № 34 від 18.11.2020, сума - 52355,16 грн, квитанція про реєстрацію від 16.12.2020; № 35 від 25.11.2020, сума - 128112,00 грн, квитанція про реєстрацію від 08.12.2020; № 41 від 11.12.2020, сума - 13440,00 грн, квитанція про реєстрацію від 30.12.2020; № 43 від 28.12.2020, сума - 50478,00 грн, квитанція про реєстрацію від 15.01.2021; № 1 від 25.02.2021, сума - 174873,60 грн, квитанція про реєстрацію від 15.03.2021; № 1 від 05.03.2021, сума - 70848,00 грн, квитанція про реєстрацію від 30.03.2021; № 3 від 25.03.2021, сума - 308545,20 грн, квитанція про реєстрацію від 06.04.2021; № 4 від 25.03.2021, сума - 105508,80 грн, квитанція про реєстрацію від 13.04.2021; № 5 від 29.03.2021, сума - 80640,72 грн, квитанція про реєстрацію від 16.04.2021; № 6 від 29.03.2021, сума - 237121,08 грн, квитанція про реєстрацію від 16.04.2021; № 7 від 29.03.2021, сума - 144750,00 грн, квитанція про реєстрацію від 16.04.2021; № 19 від 21.05.2021, сума - 21600,00 грн, квитанція про реєстрацію від 14.06.2021. 
Відповідач здійснив оплату за товар, отриманий за договором №330(5)20УК/53-121-01-20-09756. Так, товар, поставлений за видатковою накладною №29 від 07.10.2020 оплачений 18.02.2021, платіжні інструкції №1329 на суму 10500,00 грн, №1332 на суму 50400,00 грн, №1334 на суму 95485,44 грн, №1731 на суму 8592,00 грн; 
за видатковою накладною №33 від 18.11.2020, товар оплачений 18.02.2021 згідно з платіжними інструкціями №1373 на суму 30072,00 грн, №1375 на суму 2148,00 грн, №1404 на суму 71880,00 грн, №1408 на суму 50400,00 грн; 
за видатковою накладною №34 від 18.11.2020, товар оплачений 18.02.2021 згідно з платіжною інструкцією №1397 на суму 52355,16 грн;
за видатковою накладною №35 від 25.11.2020, товар оплачений 18.02.2021 згідно з платіжною інструкцією №2894 на суму 128112,00 грн;
за видатковою накладною №41 від 11.12.2020, товар оплачений 18.02.2021 згідно з платіжною інструкцією №2997 на суму 13440,00 грн;
за видатковою накладною №43 від 28.12.2020, товар оплачений 05.08.2021 згідно з платіжною інструкцією №13061 на суму 50478,00 грн;
за видатковою накладною №1 від 25.02.2021, товар оплачений згідно з платіжною інструкцією №6345 від 14.04.2021 на суму 64560,00 грн та №15736 від 23.09.2021 на суму 110 313,60 грн; 
за видатковою накладною №1 від 05.03.2021 товар оплачений 01.09.2021 згідно з платіжною інструкцією №14152 на суму 70848грн;
за видатковою накладною №3 від 25.03.2021 товар оплачений 23.09.2021 згідно з платіжною інструкцією №15756 на суму 76429,32 грн та 12.11.2021 згідно з платіжною інструкцією №19840 на суму 232115,88 грн;
за видатковою накладною №4 від 25.03.2021 товар оплачений 23.09.2021 згідно з платіжною інструкцією №15735 на суму 105508,80 грн;
за видатковою накладною №5 від 29.03.2021 товар оплачений 12.11.2021 згідно з платіжною інструкцією №19845 на суму 80640,72 грн;
за видатковою накладною №6 від 29.03.2021 товар оплачений 23.09.2021 згідно з платіжними інструкціями №15734 на суму 21601,08 грн, №15737 на суму 19821,00 грн, №15755 на суму 175536,00 грн, №15774 на суму 20160,00 грн;
за видатковою накладною №7 від 29.03.2021 товар оплачений 01.09.2021 згідно з платіжною інструкцією №14120 на суму 144750,00 грн;
за видатковою накладною №19 від 21.05.2021 товар оплачений 12.11.2021 згідно з платіжною інструкцією №19842 на суму 21600,00 грн.
Порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення 3% річних за період прострочення з 15.12.2020 по 01.11.2021 та інфляційних втрат за період грудень 2020 р. - жовтень 2021 р.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).
Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором №330(5)20УК/53-121-01-20-09756 від 28.09.2020, який за своєю правовою природою є договором поставки.
Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За змістом ч. 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк.
Учасники правочину в пункті 3.2 Договору узгодили, що оплата за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дати поставки товару. Оплата Покупцем частини вартості товару у розмірі ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладеної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.
Матеріали справи містять підписані обома сторонами видаткові накладні №29 від 07.10.2020, № 33 від 18.11.2020, №34 від 18.11.2024, №35 від 25.11.2020, №41 від 11.12.2020, №43 від 28.12.2020, №1 від 25.02.2021, №1 від 05.03.2021, №3 від 25.03.2021, №4 від 25.03.2021, №5 від 29.03.2021, №6 від 29.03.2021, №7 від 29.03.2021, №19 від 21.05.2021, які є доказами виконання позивачем зобов`язань щодо поставки товару за договором №330(5)20УК/53-121-01-20-09756 від 28.09.2020.
Товар прийнято відповідачем без будь-яких зауважень щодо якості або його кількості.
Також матеріали справи містять докази реєстрації позивачем податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Беручи до уваги умови п. 3.2 договору, Покупець повинен був здійснити оплату отриманого товару за видатковою накладною №29 від 07.10.2020 не пізніше 07.12.2020, за видатковою накладною №33 від 18.11.2020 - не пізніше 18.01.2021, за видатковою накладною №34 від 18.11.2020 - не пізніше 18.01.2021, за видатковою накладною №35 від 25.11.2020 - не пізніше 25.01.2021, за видатковою накладною №41 від 11.12.2020 - не пізніше 10.02.2021, за видатковою накладною №43 від 28.12.2020 - не пізніше 26.02.2021, за видатковою накладною №1 від 25.02.2021 - не пізніше 26.04.2021, за видатковою накладною №1 від 05.03.2021 - не пізніше 05.05.2021, за видатковою накладною №3 від 25.03.2021 - не пізніше 25.05.2021, за видатковою накладною №4 від 25.03.2021 - не пізніше 25.05.2021, за видатковою накладною №5 від 29.03.2021 - не пізніше 31.05.2021, за видатковою накладною №6 від 29.03.2021 - не пізніше 31.05.2021, за видатковою накладною №7 від 29.03.2021 - не пізніше 31.05.2021, за видатковою накладною №19 від 21.05.2021 - не пізніше 20.07.2021.
Доводи відповідача, що умовами Договору сторони не визначили строк оплати ПДВ з вартості поставленого товару, відтак цей строк має встановлюватися згідно приписів частини 2 ст. 530 ЦК України, суд не вважає слушними з огляду на таке.
Оскільки сторонами визначено у п. 3.2 договору, що оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки товару, строк оплати за товар визначений для оплати всієї вартості поставленого товару, у тому числі суми ПДВ.
Указаний пункт договору визначає також обов`язок позивача (постачальника) зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, втім оплата суми ПДВ має бути здійснена Покупцем протягом визначеного сторонами строку (60 календарних днів з дати поставки товару).
Зміст п. 3.2 Договору щодо оплати Покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ після отримання від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених ПК України випадках та порядку, є лише умовою здійснення такої оплати, а не строком оплати, відтак не змінює строку щодо оплати повної вартості товару, в тому числі суми ПДВ, оскільки згідно ч. 1 ст. 188 Податкового кодексу України сума ПДВ є складовою бази оподаткування, а тому входить до ціни товару і не підлягає відокремленню.
З матеріалів справи вбачається, що позивач дотримався обов`язку щодо складання податкових накладних за кожним фактом поставки товару.
Отже, в межах визначеного пунктом 3.2 договору строку оплати позивач зареєстрував податкові накладні на суми поставленого товару з ПДВ.
При цьому суд ураховує, що відповідно до абз. 6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Відповідно до абз. 3 п. 18 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2020, квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.
Згідно з п. 25 вказаного Порядку платник податку через електронний кабінет шляхом перегляду в режимі реального часу має доступ до даних Реєстру щодо складених ним чи його контрагентами податкових накладних та/або розрахунків коригування.
Отже, відповідно до чинних правил надсилання зареєстрованої податкової накладної контрагенту здійснюється автоматично за допомогою програмного забезпечення.
Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів звернення до позивача щодо відсутності у ЄРПН зареєстрованих податкових накладних та/або доказів відмови позивача у наданні на його запит інформації щодо податкових накладних.
Оскільки на дату настання строку оплати товару податкові накладні вже були виписані та зареєстровані позивачем, у відповідача були наявні підстави для оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ.
Ураховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача про ненастання строку оплати товару в частині суми податку на додану вартість в розмірі 284625,00 грн.
Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що відповідач не дотримався встановлених договором строків оплати отриманого товару.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача стягнення 3% річних за період прострочення з 15.12.2020 по 01.11.2021 та інфляційні втрати за період грудень 2020 - жовтень 2021. 
За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. 
Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин між сторонами, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний, в т.ч., сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання такого зобов`язання.
Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару за договором підтверджується матеріалами справи та є доведеним. 
Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо наявності правових підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, які виконано позивачем правильно, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 27511,21 грн за період прострочення грудень 2020 року - жовтень 2021 року та 3% річних в сумі 11972,00 грн за період прострочення з 15.12.2020 по 01.11.2021.
Оцінюючи доводи відповідача про порушення позивачем порядку досудового врегулювання спору, який за змістом укладеного між сторонами договору є обов`язковим, господарський суд зазначає, що право на судовий захист передбачено Конституцією України. Так, відповідно до статті 8 Основного закону звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України, норми якої мають пряму дію та найвищу юридичну силу, гарантується. Частина четверта статті 13 Конституції України встановлює обов`язок держави забезпечити захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, в тому числі у судовому порядку. 
Тобто можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору. 
Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення договором обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист, яке не може бути обмежено відповідно до норм Конституції України. 
Щодо позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у відзиві, суд зазначає таке.
Відповідно до положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Частиною першою статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України.
Так, під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02.04.2020.
Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02.04.2020 Законом № 540-IX.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30 06.2023.
Поряд із цим Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17.03.2022.
Надалі Законом України від 08.11.2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан тривав до 04.09.2025, коли набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було виключено.
З огляду на викладене, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24, якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
Зважаючи на викладене, трирічний строк позовної давності за вимогами позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар, почав свій перебіг 04.09.2025 (з урахуванням зупинення строку позовної давності та подальшого його зупинення), відтак на дату звернення з позовом до суду (02.03.2026) не сплинув.
За таких обставин заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією зі засад судочинства є змагальність.
За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст.ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідач заявлені позовні вимоги належними та допустимими доказами не спростував, доказів своєчасної оплати отриманого товару та, як наслідок, відсутності у позивача правових підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України суду не надав..
Ураховуючи встановлені судом обставини, приписи ст.ст. 74, 76, 77-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 27511,21 інфляційних втрат за період прострочення грудень 2020 р. - жовтень 2021 р. та 3% річних в сумі 11972,00 грн за період прострочення з 15.12.2020 по 01.11.2021, є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.
Відтак, позов задовольняється судом повністю.

Щодо розподілу судових витрат
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3328,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код ВП 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІВЕРСАЛ МТЗ» (49074, м. Дніпро, вул. Сагайдачного, буд. 1-а, кв. 2, ідентифікаційний код юридичної особи 39567260) інфляційні втрати у розмірі 27511,21 грн (двадцять сім тисяч п`ятсот одинадцять гривень 21 коп.), три проценти річних у розмірі 11972,00 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві гривні 00 коп.), судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 3328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 коп.).
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 04.05.2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Федько