ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

27.04.2026	м. Суми	Справа № 920/237/26	

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №920/237/26
за позовом Головного управління Національної поліції в Сумській області 
(вул. Герасима Кондратьєва, буд. 23, м. Суми, 40000, 
код ЄДРПОУ 40108777)
до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Суми 
(вул. Герасима Кондратьєва, 165, м. Суми, 40021,
код ЄДРПОУ 26622590),
про стягнення 149 059 грн 61 коп.,

Суть спору. 27.01.2026 позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 149 059 грн 61 коп., з яких: 117 093 грн 06 коп. – відшкодування витрат за спожиту електричну енергію, 24 351 грн 94 коп. – інфляційні втрати, 7 614 грн 61 коп. – 3% річних, а також стягнути судові витрати.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026, справу призначено до розгляду судді Заєць С.В.
Ухвалою суду від 27.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №920/237/26; справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; сторонам встановлені строки для надання суду відзиву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив.
12.03.2026 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду відзив (вх.№1269) на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти позовних вимог Головного управління Національної поліції в Сумській області та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
17.03.2026 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду відповідь (вх.№1338) на відзив на позовну заяву, згідно з якою позивач заперечує щодо тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та просить суд задовольнити позов повністю.
Згідно із статтею 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
За приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частин першої – четвертої статті 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд прийшов до наступних висновків.
09.06.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях (далі – Орендодавець) та Військовою частиною № НОМЕР_1 (далі – Орендар) та Головним управлінням Національної поліції в Сумській області (далі – Балансоутримувач, ГУНП в Сумській області, Позивач) укладено Договір №26/59/23-Б оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі – Договір).
Відповідно до п. 1.1. незмінюваних умов Договору Орендодавець і Балансоутримувач передають, а Орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов.
Інформація про Об`єкт оренди – нерухоме майно міститься у п. 4.1. змінюваних умов Договору.
Згідно з п. 3.1. незмінюваних умов Договору орендна плата становить суму, визначену у пункті 9 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.
До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньо-будинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із Балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього Договору.
Пунктом 9.2. змінюваних умов Договору встановлено, що витрати щодо надання житлово-комунальних послуг компенсуються Квартирно-експлуатаційним відділом м. Суми (далі – КЕВ м. Суми, Відповідач) Балансоутримувачу в порядку, передбаченому пунктом 6.5 Договору.
Згідно з п. 6.5. незмінюваних умов Договору протягом п`яти робочих днів з дати укладення цього Договору Балансоутримувач зобов`язаний надати Орендарю для підписання:
- два примірники договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю відповідно до примірного договору, затвердженого наказом Фонду державного майна, та/або
- проєкти договорів із постачальниками комунальних послуг, якщо стосовно об`єкта оренди такими постачальниками комунальних послуг відкриті окремі особові рахунки або якщо окремі особові рахунки були відкриті на попереднього користувача Майном.
Орендар зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання примірників договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю:
- підписати і повернути Балансоутримувачу примірник договору; або
- подати Балансоутримувачу обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню Орендарем за договором.
09.06.2023 на виконання Договору №26/59/23-Б оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до Акту приймання-передачі нерухомого майна, що належить до державної власності, Балансоутримувач передав, а Орендар прийняв у строкову платне користування нерухоме майно, що належить до державної власності.
Строк дії Договору згідно з п. 12.1. змінюваних умов Договору: на період дії воєнного стану та 1 рік після його припинення чи скасування.
09.06.2023 на виконання Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна, що належить до державної власності, Балансоутримувач передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, що належить до державної власності.
23.10.2023 між сторонами укладено Договір про внесення змін до Договору №26/59/23-Б оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до якого сторони внесли зміни до пункту 4.1. змінюваних умов Договору.
27.11.2023 Позивачем було надано Відповідачу проєкт договору про відшкодування витрат за надання послуг електропостачання у 2-х примірниках.
Водночас, за твердженням Позивача, КЕВ м. Суми відмовилося від обов`язку укладення договору про відшкодування витрат за комунальні послуги та енергоносії.
Вказані обставини, зокрема встановлені у рішенні Господарського суду Сумської області від 12.06.2025 у справі №920/425/24, яке набрало законної сили (залишено без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.03.2026 у справі №920/425/24).
Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як вказує Позивач, для здійснення виробничої діяльності та забезпечення електроенергією об`єктів нерухомості, які перебувають у володінні ГУНП в Сумській області, зокрема й Об`єкта оренди за спірним Договором, ГУНП в Сумській області було укладено Договори про закупівлю товарів (робіт або послуг) за державні кошти (електрична енергія) з постачальником електричної енергії - Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА СУМИ» (далі – ТОВ «ЕНЕРА СУМИ») від 25.01.2023 № 301015/9, від 22.08.2023 №301015/629, від 25.12.2023 № 301015/1188.
Відповідно до рахунків електропостачальника - ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» та актів приймання-передавання електричної енергії, виписки з рахунків, Позивачем понесені у спірний період червень-грудень 2023 року витрати за спожиту електричну енергію, фактично використану Орендарем:
- за червень 2023 року спожито 2090 кВт*год. за ціною 6,235632 грн на суму 13032,47 грн (підтверджується Актом приймання-передавання електричної енергії за період з 20.05.2023 по 19.06.2023, випискою з рахунку ГУНП в Сумській області за 28.06.2023, рахунком ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» за червень 2023, Актом приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії №1020257-2306-1 від 26.06.2023);
- за липень 2023 року спожито 881 кВт*год. за ціною 6,587976 грн на суму 5804,01 грн (підтверджується Актом приймання-передавання електричної енергії за період з 20.06.2023 по 19.07.2023, випискою з рахунку ГУНП в Сумській області за 28.07.2023, рахунком ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» за липень 2023, Актом приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 27.07.2023 № 1020257-2307-1);
- за серпень 2023 року спожито 1108 кВт*год. за ціною 7,043727 грн на суму 7804,45 грн (підтверджується Актом приймання-передавання електричної енергії за період з 20.07.2023 по 19.08.2023, випискою з рахунку ГУНП в Сумській області за 30.08.2023, рахунком ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» за серпень 2023, Актом приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 29.08.2023 № 1020257-2308-1);
- за вересень 2023 року спожито 1615 кВт*год. за ціною 7,836492 грн на суму 12655,93 грн (підтверджується Актом приймання-передавання електричної енергії за період з 20.08.2023 по 19.09.2023, випискою з рахунку ГУНП в Сумській області за 27.09.2023, рахунком ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» за вересень 2023, Актом приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 25.09.2023 № 1020257-2309-14);
- за жовтень 2023 року спожито 1991 кВт*год. за ціною 8,362008 грн на суму 16648,76 грн (підтверджується Актом приймання-передавання електричної енергії за період з 20.09.2023 по 19.10.2023, випискою з рахунку ГУНП в Сумській області за 27.10.2023, рахунком ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» за жовтень 2023, Актом приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 26.10.2023 № 1020257-2310-1);
- за листопад 2023 року спожито 2748 кВт*год. за ціною 8,612316 грн на суму 23666,64 грн (підтверджується Актом приймання-передавання електричної енергії за період з 20.10.2023 по 19.11.2023, випискою з рахунку ГУНП в Сумській області за 25.11.2023, рахунком ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» за листопад 2023, Актом приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 23.11.2023 № 1020257-2311-1 );
- за грудень 2023 року спожито 4352 кВт*год. за ціною 8,612316 грн на суму 37480,80 грн (підтверджується Актом приймання-передавання електричної енергії за період з 20.11.2023 по 19.12.2023, виписки з рахунку ГУНП в Сумській області за 21.12.2023, рахунку ТОВ «ЕНЕРА СУМИ» за грудень 2023, Актом приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 20.12.2023 № 1020257-2312-1).
Загальна сума спожитої електричної енергії Військовою частиною № НОМЕР_1 за період з 09.06.2023 по 31.12.2023, яка підлягає відшкодуванню Позивачу, складає 117093,06 грн, що підтверджується підписаними між ГУНП в Сумській області та електропостачальником TOB «ЕНЕРА СУМИ» актами приймання-передавання електричної енергії .
05.01.2026 з метою відшкодування в добровільному порядку витрат за спожиту електричну енергію ГУНП в Сумській області на адресу КЕВ м. Суми засобами поштового зв`язку було направлено претензію від 05.01.2026 вих. № 1524-2026 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію.
КЕВ м. Суми було надано відповідь вих. № 568/311 від 27.01.2026 на претензію, згідно з якою Відповідач вказує, що проти існування заборгованості за спожиту Військовою частиною № НОМЕР_1 електричну енергії за період червень-грудень 2023 року в сумі 117 093,06 грн не заперечує, контррозрахунку не надає, однак зазначає про відсутність правових підстав для сплати зазначеної заборгованості, з огляду на відсутність укладеного між КЕВ м. Суми та ГУНП в Сумській області договору відшкодування витрат за користування електричною енергією в 2023 року, а також через відсутність бюджетних коштів на сплату заборгованості за 2023 рік.
Таким чином, в обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідач всупереч умовам укладеного між Сторонами Договору не здійснив оплати вартості за спожиту Орендарем електричну енергію за період з червня по грудень 2023 року, у зв`язку з чим у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем у сумі 117093 грн 06 коп., що й стало підставою для звернення ГУНП в Сумській області з цим позовом до суду. Крім цього, Позивачем нараховано Відповідачу 24 351 грн 94 коп. інфляційних втрат та 7 614 грн 61 коп. 3% річних.
Вирішуючи спір у даній справі суд керується наступним.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Водночас, відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Згідно з ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч. 1 ст. 761 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).
Статтею 793 ЦК України визначені вимоги до форми договору найму будівлі або іншої капітальної споруди, згідно з якими договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений за результатами електронного аукціону строком більше ніж на п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.
Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними (ч. 2 ст. 827 ЦК України).
За приписами ч. 3 ст. 828 ЦК України договір позички будівлі, іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у формі, яка визначена відповідно до статті 793 цього Кодексу.
З урахуванням вищезазначеного, проаналізувавши правовідносини, які склались між Сторонами на підставі укладеного між ними Договору №26/59/23-Б від 09.06.2023 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, дослідивши текст зазначеного Договору, суд дійшов висновку, що вказаний Договір за своєю правовою природою є договором безоплатної позички будівлі із відшкодуванням платником (КЕВ м. Суми) всіх витрат позичкодавця (ГУНП в Сумській області) на оплату комунальних послуг, які були отримані користувачем (Військовою частиною № НОМЕР_1 ). Зважаючи на викладене та враховуючи, що Сторонами досягнуто всіх суттєвих умов, передбачених вимогами чинного законодавства України відносно вказаного виду договору, з огляду на положення ст. 629 ЦК України, зазначений Договір є обов`язковим для виконання всіма сторонами.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, передав нерухоме майно у користування Військової частини № НОМЕР_1 , що підтверджується відповідним Актом приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, згідно з Договором.
Сторони визнають обставини використання Військовою частиною № НОМЕР_1 нерухомого майна, власником якого є Позивач.
Використання нерухомого майна пов`язане зі споживання комунальних послуг, зокрема, електричної енергії.
Відповідно до розрахунку Позивача за період з червня по грудень 2023 року вартість спожитої Військовою частиною № НОМЕР_1 електричної енергії становить 117093 грн 06 коп., що підтверджується наданими Позивачем до матеріалів справи копіями актів приймання-передавання товарної продукції – активної електричної енергії за вказаний спірний період.
Пунктом 9.2. змінюваних умов Договору встановлено, що витрати щодо надання житлово-комунальних послуг компенсуються Квартирно-експлуатаційним відділом м. Суми (далі – КЕВ м. Суми, Відповідач) Балансоутримувачу в порядку, передбаченому пунктом 6.5 Договору.
Згідно з п. 6.5. незмінюваних умов Договору протягом п`яти робочих днів з дати укладення цього Договору Балансоутримувач зобов`язаний надати Орендарю для підписання:
- два примірники договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю відповідно до примірного договору, затвердженого наказом Фонду державного майна, та/або
- проєкти договорів із постачальниками комунальних послуг, якщо стосовно об`єкта оренди такими постачальниками комунальних послуг відкриті окремі особові рахунки або якщо окремі особові рахунки були відкриті на попереднього користувача Майном.
Орендар зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання примірників договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю:
- підписати і повернути Балансоутримувачу примірник договору; або
- подати Балансоутримувачу обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню Орендарем за договором.
Отже, підписуючи Договір, Відповідач був обізнаний про обов`язок щодо здійснення розрахунків за комунальні послуги.
Водночас, договору відшкодування вартості спожитих комунальних послуг з постачання електричної енергії Сторони не уклали.
Відповідач не заперечив факту споживання Військовою частиною № НОМЕР_1 електричної енергії, проте ствердив, що вимога Позивача про стягнення заборгованості у розмірі 117093 грн 06 коп. за спожите електропостачання за спірний період є безпідставною, у зв`язку з відсутністю укладеного договору відшкодування на 2023 рік.
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ст. 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Невиконання Відповідачем свого обов`язку у зобов`язанні та не укладення договору відшкодування вартості спожитих комунальних послуг з постачання електричної енергії не може слугувати підставою звільнення Відповідача від обов`язку відшкодувати Позивачу вартість спожитої Військовою частиною № НОМЕР_1 електричної енергії.
Відповідач не заперечив факту споживання Військовою частиною № НОМЕР_1 електричної енергії та не спростував наданий Позивачем розрахунок обсягу та вартості спожитої електричної енергії.
Окрім цього, суд зазначає, що відсутність бюджетних асигнувань для фінансування оплати за надані Позивачем послуги не є підставою для звільнення від обов`язку їх оплати.
Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та в рішенні від 30.11.2004 у справі «Бакалов проти України» зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету неодноразово висловлював в своїх рішеннях Конституційний Суд України. Зокрема, в Рішенні від 09.07.2007 № 6-рп.2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу.
Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 12-46гс18 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 у справах № 925/246/17 та № 925/974/17.
Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Враховуючи вірогідність і взаємний зв`язок поданих Позивачем доказів у їх сукупності, на переконання суду, факт та обсяг споживання Військовою частиною № НОМЕР_1 як Орендарем за спірним Договором електричної енергії є доведеними, оскільки докази, надані Позивачем на їх підтвердження, дозволяють дійти висновку, що факт споживання Орендарем електричної енергії у вказаному Позивачем обсязі скоріше був (мав місце), аніж не був.
На переконання суду, обставину споживання електричної енергії Військовою частиною № НОМЕР_1 Позивач довів, реалізувавши стандарт більшої переконливості та висновок про існування цієї обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є примусове виконання обов`язку в натурі.
На підставі зазначеного, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні, а Відповідачем - КЕВ м. Суми - не надано доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості за електричну енергію за період з червня по грудень 2023 року на суму 117093 грн 06 коп., або які б спростовували наявність у нього обов`язку зі сплати вищезазначеної заборгованості, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості в сумі 117093 грн 06 коп.
Стосовно вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних збитків, суд зазначає наступне.
Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач просить суд стягнути з Відповідача 3% річних у розмірі 7 614 грн 61 коп. та інфляційні втрати в розмірі 24 351 грн 94 коп., розрахунок 3% річних та інфляційних втрат додано до позовної заяви (а.с. 125).
Розглянувши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, доданий Позивачем до позовної заяви, суд встановив, що позовні вимоги в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню повністю.
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.
Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Головного управління Національної поліції в Сумській області є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується наступним:
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.
Нормою статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається: 
1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що судом позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судовий збір в сумі 3 328 грн 00 коп. покладається на Відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Суми (вул. Г. Кондратьєва, 165, м. Суми, 40021, код ЄДРПОУ 26622590) на користь Головного управління Національної поліції в Сумській області (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 23, м. Суми, 40000, код ЄДРПОУ 40108777) 117 093 (сто сімнадцять тисяч дев`яносто три) грн 06 коп. заборгованості з відшкодування витрат за надання послуг з електропостачання за червень-грудень 2023 року, 24 351 (двадцять чотири тисячі триста п`ятдесят одна) грн 94 коп. інфляційних втрат та 7 614 (сім тисяч шістсот чотирнадцять) грн 61 коп. 3% річних, а також 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 29.04.2026.

Суддя	С.В. Заєць