МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 р. 	№ 400/2369/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,  	
до відповідачів	1. Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, просп. Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, 69005,  2. Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, 	
третя особа	Комунальне підприємство «Первомайський міський водоканал», вул. Київська, 129А, м. Первомайськ, Первомайський район, Миколаївська область, 55213, 	
про	визнання бездіяльності протиправною, скасування рішення від 02.01.2025 №142850007696, зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач 1 , ГУ ПФУ в Запорізькій області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – відповідач 2 , ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 03.2004 року по 11.2004 року, з 02.2008 року по 12.2010 року та з 09.2011 року по 04.2014 року, згідно трудової книжки НОМЕР_1 ;
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.01.2025 року № 142850007696 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 03.2004 року по 11.2004 року, з 02.2008 року по 12.2010 року та з 09.2011 року по 04.2014 року, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком від 01.01.2025 року.
Ухвалою від 13.03.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до страхового стажу позивача протиправно не зараховані періоди роботи з 03.2004 року по 11.2004 року, з 02.2008 року по 12.2010 року та з 09.2011 року по 04.2014 року у Комунальному підприємстві «Первомайський міський водоканал».
Позивач стверджує, що не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії за віком періодів роботи позивачки.
Відповідач 1 надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що законодавцем визначено дві головні умови для призначення пенсії за віком, а саме, досягнення необхідного віку та наявність певної кількості страхового стажу.
За результатом розгляду документів відповідачем встановлено, що вік заявника становить 60 років 0 місяців 8 днів, страховий стаж складає 25 років 00 місяців 24 дні.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно з записами трудової книжки з 03.2004 року по 11.2004 року, з 02.2008 року по 12.2010 року та з 09.2011 року по 04.2014 року, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків згідно з Реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідач 2 надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що за результатами розгляду заяви про призначення пенсії Позивачу встановлено, що під час призначення пенсії за віком до страхового стажу не були враховані наступні періоди: з 03.2004 року по 11.2004 року, з 02.2008 року по 12.2010 року, з 09.2011 року по 04.2014 року, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
З урахуванням викладеного позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за заявою від 01.01.2025 року у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Третя особа письмових пояснень по суті спору не надала.
Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:
01.01.2025 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058).
Заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто ГУ ПФУ в Запорізькій області, яким 02.01.2025 року було прийнято рішення № 142850007696 про відмову у призначенні пенсії 
Підстава відмови: відсутність необхідного страхового стажу.
Згідно вказаного рішення, до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 03.2004 року по 11.2004 року, з 02.2008 року по 12.2010 року, з 09.2011 року по 04.2014 року – оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:
Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Стаття 8 Закону № 1058 передбачає право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058, страхові внески – це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Страхувальники – це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж – це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частина 2 ст. 24 Закону № 1058 передбачає, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 20 Закону № 1058, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 10 ст. 20 Закону № 1058).
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058).
Відповідно до ст. 106 Закону № 1058 виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.
Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом вищезазначених норм, обов`язок зі сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Частина 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі – Закон № 2464) у сукупності з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 також покладає обов`язок своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на роботодавців.
Суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання роботодавцем позивача обов`язку із сплати внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на цьому підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату внесків для нарахування пенсії за період не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01.11.2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 17.07.2019 року у справі № 144/669/17.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частина 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII передбачає, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати внесків до Пенсійного фонду, а тому наявність відповідної заборгованості підприємства не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періодів її роботи з 03.2004 року по 11.2004 року, з 02.2008 року по 12.2010 року та з 09.2011 року по 04.2014 року у Комунальному підприємстві «Первомайський міський водоканал».
При цьому, суд звертає увагу, що помилковим є твердження позивача, що дії стосовно зарахування стажу та повторного розгляду заяви мають бути здійснені ГУ ПФУ в Миколаївській області, з огляду на наступне:
Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.
Після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено ГУ ПФУ в Запорізькій області.
Згідно з вимогами п. 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до абз. 2 п. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Згідно з п. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
ГУ ПФУ в Миколаївській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для задоволення щодо неї позовних вимог.
Суд вважає, що ГУ ПФУ в Запорізькій області, яке прийняло рішення про відмову в призначенні пенсії, є уповноваженим органом, який має прийняти рішення про зарахування стажу та щодо призначення/відмови у призначенні пенсії, а прийнявши це рішення, має передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до ГУ ПФУ в Миколаївській області за місцем проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки оскаржуване рішення винесено ГУ ПФУ в Запорізькій області, стягнення судових витрат здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань цього відповідача. 
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 241 – 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ 20490012) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159), за участю третьої особи – Комунального підприємства «Первомайський міський водоканал» (вул. Київська, 129А, м. Первомайськ, Первомайський район, Миколаївська область, 55213) – задовольнити частково. 
2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 03.2004 року по 11.2004 року, з 02.2008 року по 12.2010 року та з 09.2011 року по 04.2014 року, згідно трудової книжки НОМЕР_1 .
3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 02.01.2025 року № 142850007696 про відмову в призначенні пенсії.
4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 03.2004 року по 11.2004 року, з 02.2008 року по 12.2010 року та з 09.2011 року по 04.2014 року, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 01.01.2025 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
5. В решті позовних вимог – відмовити.
6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ 20490012) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 30.04.2026 року.
Суддя О.В. Малих