Провадження 2/557/607/2026
Справа 557/530/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року 

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
судді Пацка Д.В.,
секретар судового засідання Довгалець Н.М.,
номер справи 557/530/26,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
представник позивача Герус Б.І. ,
відповідач ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гоща в порядку загального позовного провадження цивільну справу  за позовом адвоката Геруса Богдана Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року адвокат Герус Б.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів.
В обґрунтування позову вказує, що від 30 червня 2016 року рішенням Гощанського районного суду Рівненської області у справі № 557/460/16-ц між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано шлюб. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2019 року у справі № 557/1497/19, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісяця, на кожну дитину, починаючи з 23.09.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Після досягнення старшим сином сином ОСОБА_4 повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язок відповідача щодо його утримання припинився.
Разом з тим, на утриманні позивача продовжує перебувати неповнолітня дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її матеріальному забезпеченні.
Відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України та під час виконання бойового завдання 26 вересня 2025 року зник безвісти.
У зв`язку із зазначеними обставинами відповідач фактично не має можливості брати участь у вихованні дитини, не проживає разом із нею, матеріальної допомоги добровільно не надає.
Таким чином позивач вважає, що встановлений рішенням суду спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на даний час не забезпечує належного рівня утримання неповнолітньої дитини, не відповідає її реальним потребам та не враховує можливості отримання відповідачем доходу у вигляді грошового забезпечення військовослужбовця. Отже визначення аліментів у частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача є більш справедливим та ефективним способом захисту прав і законних інтересів дитини.
Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представник позивача - адвокат Герус Б.І., подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, позов підтримує та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачу було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про поштове відправлення.
Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якої є позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 07 грудня 2013 року.
Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2019 року по цивільній справі № 557/1497/19 з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнії дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з 23.09.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.
ІНФОРМАЦІЯ_3 син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , досяг повноліття.
Відповідач - ОСОБА_3 , вважається таким, що зник безвісти 26 вересня 2025 року біля села Шандриголове, Краматорського району, Донецької області, беручи участь у визволенні цьго села, що підтверджується сповіщенням сім`ї №01/3/5618 від 27.09.2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як передбачено ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина 4 статті 25 ЦК України).
За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" № 2505-VIII (далі - Закон № 2505-VIII ) набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2505-VIII особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими актами законодавства України.
Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
У даному випадку, виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. N 884 (надалі - Порядок).

Згідно з п. 3 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Пунктом 4 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
Відповідно до п. 7 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
Згідно з п. 6 Порядку, виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
За приписами ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За положеннями ст. 181 названого Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Отже, з наведених норм слідує, що мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини становить частку від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
Власне саме такі вимоги і просить задовольнити позивачка в своїй позовній заяві.
Частина 8 ст. 7 СК України встановлює, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Враховуючи викладене, а також позицію позивача, яка бажає змінити спосіб стягнення присуджених для неї аліментів на дитину із твердої грошової суми на частку від заробітку платника аліментів, зміна способу стягнення аліментів у частці від доходу боржника є в цьому випадку доцільною, а отже вимога стосовно зміни способу стягнення аліментів підлягає до задоволення.
Зміна способу стягнення аліментів безпосередньо веде до зміни їхнього розміру.
Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про зміну способу стягнення аліментів та стягнути з відповідача аліменти на їхню дочку в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 206, 263-265, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов адвоката Геруса Богдана Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, - задовольнити повністю.
Змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2019 року у справі № 557/1497/19.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1 331,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення виготовлено 15.06.2026.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя         Д.В. Пацко