Справа № 215/3126/26
2/215/3028/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області   у складі: головуючого судді – Камбул М.О., 
при секретарі судового засідання – Савельєвої Л.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю,- 
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача.
23.04.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» ппро відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю, в якій просив стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`ю у розмірі 747 100,80 грн.
В обґрунтування позову вказує, що він у період з 03.11.2004 по 14.08.2024 пропрацював на підприємстві у відповідача на різних посадах та внаслідок погіршення стану здоров`я його було направлено на обстеження. За результатом обстеження, відповідно до медичного висновку від 06.08.2025 року позивачу було встановлено 2 професійні захворювання, а саме: 1) Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, C7, C8 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на фоні остеохондрозу шийного та попереково-крижового відділів хребта, спондилоартрозу шийного відділу хребта, випинання дисків C4-C5, C5-С6, С6-С7, протрузій дисків на рівнях L2-L3, L5-S1, зі стійким больовим та м?язово-тонічними синдромами, часто рецидивуючий перебіг, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ першого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових RІ ст. (ПФ першого ступеня) та колінних суглобів (ПФ першого ступеня); 2) хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість другого ступеня ( з легким зниженням слуху) - за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової.
Також зазначає, що його було направлено до експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи для проведення оцінювання мого повсякденного функціонування. Згідно пунктів 16, 17.1.1. — 17.1.11., 17.2.1. — 17.2.6. Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи йому первинно з 23.10.2025 була встановлена 3 група інвалідності та 50 % втрати професійної працездатності. 
Позивач вказує, що за свою тривалу роботу у відповідача на теперішній час має дуже хворобливий стан, який змушує його постійно лікуватись, проходити обстеження у лікарів. Позивач постійно відчуває стійкий біль та обмеження рухів у шийному і попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в обидві ноги по задньо-бокових поверхнях стегон до рівня колінного суглоба, біль та обмеження об`єму рухів в колінних суглобах, труднощі при ходьбі, оніміння стоп та кистей, зниження слуху та шум у вухах. Ці відчуття додають позивачу ще більше морального пригнічення, призводять душевний стан до постійних переживань та глибоких моральних страждань. Також позивач зазначає, що після отримання захворювання, він постійно відчуває свою обмеженість як у спілкуванні з оточуючими людьми, так і обмеженість у можливості продовжувати активний спосіб життя.
Передумовою для поліпшення його стану здоров?я є постійне санаторно-курортне та медикаментозне лікування, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого
життя.
Розмір компенсації за спричинену йому моральної шкоди позивач визначив в сумі 747 100,80 гривень, при цьому він виходив із засад скромності, адже ніяка сума компенсації не поверне йому колишній стан здоров?я. 

Стислий виклад заперечень відповідача.
15.05.2026 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Рабко Т.О. надала відзив на позовну заяву в якому вона просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що стаж роботи Позивача в умовах шкідливих факторів складає 18 років 05 місяців, що значно перевищує необхідний стаж для набуття права на пенсію на пільгових умовах. Відповідно, позивач мав можливість реалізувати своє право на вільний вибір виду діяльності, шляхом працевлаштування на іншій роботі з умовами праці, що не пов`язані із впливом на його організм шкідливих виробничих факторів. Враховуючи, що позивач приховував від роботодавця реальний стан свого здоров`я, тому в даному випадку робота у шкідливих умовах була власним вибором позивача. Представник просить врахувати, що позивач звільнився з підприємства відповідача за власним бажанням (14.08.2024 - у зв`язку з виходом на пенсію), а не за станом здоров`я. Вказує, що якщо б позивач своєчасно повідомив про реальний стан свого здоров`я Роботодавця, то можна було уникнути розвиту професійного захворювання. Слід врахувати, що матеріали справи не містять доказів, що Позивач просив змінити йому умови праці, а Роботодавець йому відмовив. Матеріали справи не містять доказів незгоди Позивача з результатами щорічних медичних оглядів щодо визнання його придатним до роботи чи вчинення дій по оскарженню результатів медогляду. З урахуванням зазначеного, Відповідач у відносинах з позивачем діяв правомірно, добросовісно, що виключає підстави для відшкодування моральної шкоди.
Звертає увагу у відзиві, що згідно із п. 16 витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи номер витягу 124/25/701/В від 12.11.2025 номер рішення 124/25/701/Р відсутня деталізація втрати працездатності по кожному із професійних захворювань, а зазначено лише підсумковий відсоток втрати працездатності 50%. Крім того, виходячи із змісту витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, медична комісія не підтвердила наявність у Позивача захворювання «Хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової. Н 90.3», що зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння).
Також представник звертає увагу на те, що Позивач звільнився з підприємства Відповідача більше року тому та за цей час міг займатися різними видами діяльності, що могли призвести до виникнення хронічних захворювань. Позивач у своїх поясненнях не диференціює професійні та непрофесійні стани, що призводить до необґрунтованого розширення обсягу моральної шкоди. Таким чином медичні документи та обґрунтування позовних вимог щодо стану здоров`я позивача містять певні невідповідності. Представник вважає, що заявлені позивачем моральні страждання не підтверджено наданими доказами по справі та сума вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, є значно завищеною. Також вважає, що не потрібно зазначати про стягнення податків, так як питання щодо оподаткування стягнутих сум повинно вирішуватись не судовим рішенням, а відповідно до норм податкового законодавства України, чинного на момент виконання рішення суду, тобто на час отримання доходу.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
14.05.2026 постановлено ухвалу якою відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Рабко Т.О. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження
09.06.2026 постановлено ухвалу суду про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача Рабко Т.О. про витребування доказів та про зобов`язання позивача надати суду відповіді на поставлені відповідачем питання.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 в проміжок часу з 03.11.2004 по 14.08.2024 працював на різних посадах ПрАТ «ПівнГЗК», загальний стаж роботи позивача 29 років 09 місяців, з них: 18 років 05 місяців за професією, та 18 років 05 місяців у цеху в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки та актом розслідування хронічного професійного захворювання від 04.09.2025 (а.с. 32-34, 22-26).
Згідно п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 04.09.2025 ОСОБА_1 встановлено діагноз: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, C7, C8 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на фоні остеохондрозу шийного та попереково-крижового відділів хребта, спондилоартрозу шийного відділу хребта, випинання дисків C4-C5, C5-С6, С6-С7, протрузій дисків на рівнях L2-L3, L5-S1, зі стійким больовим та м?язово-тонічними синдромами, часто рецидивуючий перебіг, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ першого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових R 1 ст. (ПФ першого ступеня) та колінних суглобів R 1 ст. (ПФ першого ступеня). М54.1; 2) хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість другого ступеня ( з легким зниженням слуху) - за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової. Н 90.3, що також підтверджується випискою-епікризом із медичної карти амбулаторного хворого №1720/487, та медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідницький інститут промислової медицини» від 06.08.2025 №31/441 (а.с. 24, 17-18, 15-16).
Відповідно до п.п. 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04 вересня 2025 року, ОСОБА_1 працюючи в Першотравневому кар?єрі помічником машиніста екскаватора в кар`єрі, стежив за показниками засобів вимірювання, міцністю канатів, кріпленням двигунів під час виконання видобувних робіт. Здійснював профілактичний огляд та брав участь у ремонтах екскаватора. Під час обслуговування технологічного обладнання виконував роботи, що пов`язані з вимушеними нахилами тулуба. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце порушень режимів експлуатації екскаваторів, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених рівнів шуму.
Причиною виникнення хронічного захворювання (отруєння) є важкість праці: нахили тулуба (вимушені, більше 30°) в кількості 305 за зміну (при нормі 51-100 разів)
Фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму на 7 дБА перевищував гранично-допустимий рівень (87 ДБА при ГДР 80 дБА) згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку».
З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного професійного захворювання (отруєння) пропонується ОСОБА_3 , генеральному директору ПРАТ «ПІВНГЗК» при виконанні капітальних ремонтів забезпечувати постійний контроль за своєчасним проведенням центрівок, налагоджуванням муфт з?єднань електродвигунів з редукторами приводів механізмів, ремонтами екскаваторів. Забезпечити постійний контроль за використанням засобів індивідуального захисту органів слуху помічниками машиніста екскаватора в кар?єрі. При запровадженні заходів щодо запобігання виникненню професійних захворювань для контролю їх ефективності обов?язково організовувати проведення лабораторних та інструментальних досліджень умов праці на робочих місцях помічника машиніста екскаватора в кар?єрі. Продовжувати виконувати вимоги стосовно організації проведення попередніх, періодичних та позачергових медичних оглядів відповідно до Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом МОЗ України від 21.05.2007 № 246. Інформувати Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про вжиття запропонованих заходів (а.с. 24-26). 
Відповідно до п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04 вересня 2025 року, умови праці ОСОБА_1 відносяться: по вмісту пилу фіброгенної дії в повітрі робочої зоні - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; по рівню шуму - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; по рівню вібрації - до 2 класу «Допустимі»; по важкості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; по напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», загальна оцінка - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі» (а.с. 24).
З витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №124/25/701/В від 12.11.2025 позивачу встановлено з 23.10.2025 року до 01.11.2026 третю групу інвалідності та 50 % втрати професійної працездатності (а.с. 27-28).
Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.
У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04 вересня 2025 року, як вказувалось раніше, визначено, що ОСОБА_1 працюючи в Першотравневому кар?єрі помічником машиніста екскаватора в кар`єрі, стежив за показниками засобів вимірювання, міцністю канатів, кріпленням двигунів під час виконання видобувних робіт. Здійснював профілактичний огляд та брав участь у ремонтах екскаватора. Під час обслуговування технологічного обладнання виконував роботи, що пов`язані з вимушеними нахилами тулуба. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце порушень режимів експлуатації екскаваторів, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених рівнів шуму.
Умови праці ОСОБА_1 відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості.
Причиною виникнення хронічного захворювання (отруєння) є важкість праці: нахили тулуба (вимушені, більше 30°) в кількості 305 за зміну (при нормі 51-100 разів)
Фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму на 7 дБА перевищував гранично-допустимий рівень (87 ДБА при ГДР 80 дБА) згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку».
Крім того, з метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного професійного захворювання (отруєння) пропонується ОСОБА_3 , генеральному директору ПРАТ «ПІВНГЗК» при виконанні капітальних ремонтів забезпечувати постійний контроль за своєчасним проведенням центрівок, налагоджуванням муфт з?єднань електродвигунів з редукторами приводів механізмів, ремонтами екскаваторів. Забезпечити постійний контроль за використанням засобів індивідуального захисту органів слуху помічниками машиніста екскаватора в кар?єрі. При запровадженні заходів щодо запобігання виникненню професійних захворювань для контролю їх ефективності обов?язково організовувати проведення лабораторних та інструментальних досліджень умов праці на робочих місцях помічника машиніста екскаватора в кар?єрі. Продовжувати виконувати вимоги стосовно організації проведення попередніх, періодичних та позачергових медичних оглядів відповідно до Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом МОЗ України від 21.05.2007 № 246. Інформувати Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про вжиття запропонованих заходів (а.с. 24-26).
Також, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що надані позивачем по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України.
При цьому, Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04 вересня 2025 року складався комісією до складу якої також входили: начальник відділу охорони праці ПрАТ «ПівнГЗК» та інспектор з охорони праці первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України ПрАТ «ПівнГЗК».
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом.
Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 50 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 425 000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. 
Суд не погоджується з посиланнями представника відповідача та не може взяти до уваги його доводи про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та необхідності застосування ст. 1193 ЦК України, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не звільняє відповідача від обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. 
Також, суд зазначає, що задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, визначає суму без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого на підставі закону виступає роботодавець, тому суд, задовольняючи вимоги про стягнення зазначених сум на користь особи, визначає такі суми без утримання податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 7 жовтня 2020 року по справі № 523/14396/19.
Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру.
Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.
Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року.
З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 4250 грн., що становить один відсоток ціни позову.
На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, –
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю – задовольнити частково. 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 425 000 (чотириста двадцять п`ять тисяч) грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 4250 грн. на користь держави.
В іншій частині позову – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено та підписано 09 червня 2026 року. 

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач:  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», код ЄДРПОУ 00191023, місцезнаходження за адресою: 50079, м. Кривий Ріг, Тернівський район.
Суддя: