Справа-№ 521/18445/24
Провадження-№1-кп/521/899/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , 
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілих ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/18445/24 відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вознесенівка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого багатодітну сім`ю, у тому числі 3-х неповнолітніх дітей, працюючого водієм автотранспортних засобів СП «Одеська станція екстреної допомоги» КНП «Одеській обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

01.09.2018 року, приблизно о 17 годині 45 хвилині, водій ОСОБА_4 , допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б), 12.1, 18.1, 1.7. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:
п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`заний: 
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.»
п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»
п. 1.7. «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності».
Порушення виразились в тому, що 01.09.2024 приблизно о 17 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи мотоциклом «Kawasaki ER 500-A», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по сухому дорожньому покриттю проїзної частини проспекту Адміральському з боку вулиці Луніна у напрямку вулиці Краснова в Хаджибейському районі міста Одеси на нерегульованому перехресті з вулицею Геранієва, за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявивши злочинну недбалість, в ході здійснення руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надавши дорогу пішоходам ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньому пішоходу ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перетинали проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу з ліва направо по ходу руху мотоциклу, здійснив на них наїзд. 
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_11 , отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми у формі забою головного мозку тяжкого ступеню з вогнищем геморагічного просякнення правої тьмяної області з дифузним аксональним пошкодженням, уламковий перелом правої тім`яної кістки зі зміщенням кісткових фрагментів на ширину кістки, ускладнилось субархноїдальним крововиливом ( крововилив між павутиноподібною і м`якою мозковими оболонками), супроводжувались пневмоцефалією (наявністю пухирців повітря в порожнині черепа), забійна рана тім`яно-потиличної ділянки, компресійний перелом 6-го, 7-го, грудних хребців 1 ст., забій лівої легені гематома тулуба та кінцівок. Всі вказані ушкодження складають єдиний морфологічний комплекс і оцінюються разом згідно з п.2.1.3 «б» «в» « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії «тяжких» тілесних ушкоджень.
Також в результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми у формі забою головного мозку легкого ступеню, закритий лінійний перелом лобної кістки зліва, із гематомою м`яких тканин в проекції лобної кістки зліва, забійна рана надбрівної дуги зліва, закритий перелом медіальної кісточки правої гомілки зі зміщенням уламків, множинні крововиливи в м`які тканини правої нижньої кінцівки, множинні садна правої гомілки та проекції правого ліктьового суглоба, забійної рани надбрівної дуги зліва, закритий перелом правої голені зі зміщенням уламків. Всі вказані ушкодження складають єдиний морфологічний комплекс і оцінюються разом згідно з п.2.1.3 «б» « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії «тяжких» тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю заявив про щире каяття у вчиненому та пояснив, що 01.09.2024 року, біля 17 годин, знаходячись у тверезому стані, він рухався на належному йому мотоциклі Кавасакі ЕР500 по Адміральському проспекту зі сторони 5 станції Великого Фонтана у напряму 1 станції Люстдорфської дороги. Перед пішохідним переходом, рухаючись в районі 50 км/год, точної швидкості він не пам`ятає, пізно, приблизно за 5-10 метрів, побачив людей, які вступили на першу смугу і рухались по пішохідному переходу зліва, оцінив ситуацію, сподівався, що вони зупиняться та подивляться і він встигне проїхати. Коли побачив, що вони не зупиняються і зрозумів, що не встигне зупинитись почав намагатись об`їхати їх, при цьому, на холостому ході він різко збільшив кількість обертів двигуна, щоб звуком від цього притягнути увагу пішоходів, але вони продовжили рухатись. Дуже швидко все відбулось, він не зміг уникнути зіткнення і допустив наїзд на пішоходів, якими були ОСОБА_6 та її донька ОСОБА_11 . 
На підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, судом були досліджені докази сторони обвинувачення, джерелом яких були свідчення потерпілих, процесуальні документи, висновки судових експертів.
Потерпіла ОСОБА_6 в суді пояснила, що 01.09.2024 року приблизно о 18 годині вона з дочкою, сином та матер`ю, перетинала дорогу у районі перехрестя Адміральського проспекту з вулицею Гераневою. В той день видимість була гарною, погода була сонячною. На віище зазначеному перехресті є школа, зупинка та багато дорожніх знаків, там постійно трапляються аварії. Підходячи до пішохідного переходу вона уважно подивилась на дорогу так як тримала дитину за руку, позаду неї шли її син та матір. Переконавшись що дорога була безпечною, вони готові були перетинати. В цей час по дорозі рухалися в основному легкові автомобілі, тролейбусів та автобусів не було. Під`їжджаючи до пішохідного переходу вони знижали швидкість. У цей же час, здійснюючи обгін автомобілів і рухаючись між ними на мотоциклі, рухався ОСОБА_4 . Побачивши, що вони перетинають дорогу, він збільшив швидкість, намагаючись на її думку таким чином проскочити зону пішохідного переходу. Коли вона побачила, як водій мотоциклу збільшує швидкість, вона розгубилась та не розуміла якими будуть його наступні дії. На її думку він повинен був зменшити швидкість і тоді вони змогли закінчити свій рух. Проте він цього не зробив та збив її та доньку. Вона впала та на деякий час втратила свідомість, коли прийшла до тями побачила що її дитина без свідомості та їй надають першочергову медичну допомогу. Після чого на різних каретах швидкої допомоги вони з донькою поїхали до різних лікарень міста Одеси. 
Крім показань потерпілої, судом були досліджені інші докази вчинення ОСОБА_4 , інкримінованого злочину, а саме:
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024162470001113 від 01.09.2024 року;
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.09.2024 року (з додатком схеми ДТП);
- довідка КНП «Міська клінічна лікарня №1» від 01.09.2024 року № 22996 щодо ОСОБА_6 ;
- довідка Одеська обласна дитяча клінічна лікарня від 01.09.20214 № 99204 щодо ОСОБА_11 ,
- протокол проведення слідчого експерименту від 08.10.2024 року за цчастю потерпілої ОСОБА_12 (з додатком схемою ДТП від 08.10.2024 року);
- висновок транспортно-трасологічної експертизи №24-4881 щодо механізму утворення пошкодженнь на мотоциклі Kawasaki ER 500-A (додаток фототаблиця до висновку експерта №24-4881);
- висновок автотехнічної експертизи №24-4880 щодо технічного стану мотоцикла Kawasaki ER 500-A ( додаток фототаблиця до висновку експерта №24-4880);
- висновок автотехнічної експертизи №24-5615 щодо механізму наїзду мотоцикла Kawasaki ER 500-A на пішохода;
- висновок судово-медичної експертизи №1588 щодо визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_11 (з додатками); 
- висновок судово-медичної експертизи №1591 щодо визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (з додатками); 
- висновок КНП «Одеський обласний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради №002763 від 06.09.2024 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 ;
- постанова про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 01.09.2024;
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 07.10.2024; 
Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. 
Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.
Аналізуючи покази потерпілої, суд вважає, що ці свідчення узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження.
Судовий розгляд даного кримінального провадження, був проведений відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності. Діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих дій для встановлення вини чи невинуватості обвинуваченого, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган. 
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання ОСОБА_4 , винуватим у спричинені потерпілим тяжких тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, суд керується стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України. Судом врахована також практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. 
Піддаючи оцінці зібрані органом досудового слідства докази скоєння ДТП ОСОБА_4 , внаслідок чого потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, як окремо так і в їх сукупності, суд вважає, що ці докази є достатніми для висновків про те, що при встановлених судом обставинах, заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілим внаслідок порушення Правил дорожнього руху іншими особами, крім обвинуваченого, виключається. Тобто, суд виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. 
Судом був прийнятий до розгляду цивільний позов: 
- про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_6 на рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 104 206 грн. 82 коп.,
- про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_6 на рахунок відшкодування матеріальної шкоди одноразово страхову (регламентну) виплату у зв`язку із стійкою втратою загальної працездатності ОСОБА_11 у розмірі 288 000 грн.
- про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 15 298 грн.
- про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 200 000 грн.
- про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на рахунок неповнолітньої дитини ОСОБА_11 моральної шкоди в розмірі 500 000 грн.
- про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрат за надання правничої допомоги у розмірі 41 500 грн.
В судовому засіданні представник цивільного позивача підтримала позовні вимоги цивільних позивачів до ОСОБА_4 повністю. Цивільний позов в частині стягнення шкоди з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» просила залишити без розгляду, у зв`язку із добровільним виконанням страховою компанією своїх обов`язків.
В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, позивач зазначила, що під час проходження лікування потерпілої ОСОБА_11 , здійснення стосовно неї реабілітаційних заходів після подання до суду позову ОСОБА_6 понесені матеріальні витрати на гігієнічний догляд дитини, а саме купівлю памперсів на суму 4719 грн., на транспортні послуги (транспортування на таксі до медичного закладу, місць проходження реабілітації дитини і додому), що складає 9216 грн.Дані матеріальні витрати з врахуванням несплаченої матеріальної шкоди, заявленої у позовній заяві, складають загальну суму 15 298 гривень.
Крім того в результаті ДТП потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_6 спричинено значну моральну шкоду, яка виразилася у наступному.
За висновком експерта №1588 від 30.10.2024 в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримала тяжки тілесні ушкодження. 
Враховуючи тяжкість отриманих ОСОБА_11 травм у перші дні після ДТП не було відомо чи справиться її організм з такими небезпечними для життя травмами. Після стабілізації стану дитини, вона потребувала серйозного лікування та постійного догляду з боку рідних. Після виписки зі стаціонару, вона лише лежала, не могла ні розмовляти, ні рухатись, практично не сприймала навколишню обстановку. Через деякий вона почала потрохи розмовляти і лише після проходження реабілітаційної терапії почала рухатися, трохи ходити, однак не у повній мірі, на вулиці вона пересувається лише у колясці. До сьогодні у неї існують серйозні проблеми із зором через часткову атрофію здорових нервів внаслідок тяжкої політравми в результаті ДТП. Дитина практично нічого не бачить, хоча до ДТП у неї був повноцінний зір. При цьому не відомо чи зможе вона у подальшому пройти рекомендовану офтальмореабілітацію, враховуючи який у неї буде на той час стан здоров`я після травм голови.Через важке травмування дитина страждала на сильний біль, який вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, також вона страждала від тяжких та болісних для дитини медичних маніпуляцій під час лікування, що сильно травмувало її морально. У такий важкий для дитини час поряд з нею не було матері, яка через отримані у ДТП травми також проходила лікування у іншій лікарні, а після виписки з лікарні 09.09.2024 остання знаходилася вдома і не могла пересуватися через необхідність постільного режиму з-за перелому ноги, тому не могла допомагати дитині, підтримувати її психологічно. Через ДТП повністю здорова дитина на сьогодні стала інвалідом, вона не можежити повноцінним життям дитини її віку через те, що втратила зір, їй не дозволяються будь-які фізичні навантаження, через які вона не може ходити по вулиці, що є неповним фізичним розвитком дитини. З часом по мірі росту дитини їй операційним шляхом необхідно буде встановити пластину на черепній коробці для захисту мозку, що також буде проходженням дитиною через біль і страждання, психологічну травму, а також потягне матеріальні витрати та моральні страждання її батьків. В теперішній час неможливо спрогнозувати чи зможе дитина через проблеми із здоров`ям навчатися із навантаженням, передбаченим шкільною програмою, з якими ще обмеженнями у русі, проблемами у спілкуванні із однолітками дитина стикатиметься у майбутньому, яким чином це впливатиме на її р психологічний стан, особливо у підлітковому віці.
За висновком експерта №1591 від 25.10.2014 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких.
Внаслідок ДТП позивач ОСОБА_6 , через травмування (забійні рани, гематоми, крововиливи, садна м`яких тканин) перенесла біль, страждання, незручності, не могла рухатись через накладення гіпсової пов`язки на всю довжину правої ноги. У подальшому місце перелому також боліло і турбувало, нога перестала гнутися, у зв`язку з чим вона вимушена була пройти курс масажу. 
До сьогодні вона не відновила фізичний стан, до останнього часу рухалася за допомогою милиць, на місці забоїв у ногах не відновилося кровопостачання, існують затвердіння. Нога на даний час не функціонує в повному обсязі, тому вона вимушена продовжувати лікування та реабілітацію і не відомо чи зможе нога повноцінно функціонувати у майбутньому.
Через травму ноги позивачка не повернулася до нормального життя, яке було у неї до ДТП, до сьогодні не може працювати за місцем роботи. Вимушена постійно вдаватися до допомоги близьких їй людей, оскільки не може самостійно виконувати деякі необхідні для себе і сім`ї дії, а саме прибирання у квартирі, відвідування магазину, догляду за малолітньою хворою дитиною та інші.
Крім того, ОСОБА_6 відчуває болісні відчуття через пошкоджені в результаті ДТП зуби, на яких є сколи, тріщини, з`явилась гостра чутливість до їжі. Зуби виглядають через травмування не естетично, що морально для неї як молодої та привабливої жінки неприємно. Вона до ДТП мала здорові зуби, а тепер для їх відновлення вимушена звертатись за лікуванням, що буде тягнути чималі грошові витрати, неодноразове відвідування лікаря, проходження болісної та травмуючої процедури обточування зубів для встановлення на шести одиницях вінірів, необхідність постійного медичного нагляду за цими зубами у подальшому протягом життя.На даний час ОСОБА_6 не може вести звичайний спосіб життя, яким вона жила до травмування, вона вимушена захищати свої інтереси в правоохоронних органах і в суді, вдаватися для цього до послуг адвоката.
Неймовірно сильне психологічне потрясіння пережила ОСОБА_6 у першу добу після ДТП, коли вирішувалося питання з життям дитини. При цьому мати навіть фізично не могла перебувати із донькою через свої травми, бачити її, а після того як стан дитини стабілізувався, не могла дбати про неї та підтримувати. Перебувати разом з дитиною вона змогла лише після виписки доньки додому з лікарні 25.09.2024.
До сьогодні позивачка продовжує лікування дитини, через що перебуває у емоційному напруженні, відвідує з нею медичні лікувальні заклади, проводить дитині масаж, переживає чи зможе її донька повністю вилікуватися, чи відновиться її зір та які наслідки фізичні та психологічні потягне травмування дитини у майбутньому.
Також позивач ОСОБА_6 зіткнулася з проблемою психологічного стану здоров`я другої дитини - сина ОСОБА_13 , 2012 року народження, яка виникла в результаті того що він був очевидцем ДТП. Позивачка вимушена звернутися за допомогою для сина до психолога, оскільки дитина також пережила сильне потрясіння, на її очах одночасно були сильно травмовані рідні люди - мати і молодша сестра. Позивачка фактично занепокоєна станом обох дітей, вона відчуває незручність перед людьми, до допомоги яких постійно прибігає через часткову втрату самостійності, що також негативно вплинуло на стан її здоров`я, самопочуття і відповідно викликало занепокоєння близьких їй людей.
Крім того, позивачами понесені витрати на правову допомогу та юридичні консультації.
Між ОСОБА_6 і адвокатом ОСОБА_7 12.09.2024 був
укладений договір № 140 про надання правничої допомоги, згідно якого адвокатом
надається правова допомога ОСОБА_6 та її доньці ОСОБА_11 та представництво їх інтересів як потерпілих при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12024162470001113 від 01.09.2024 СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області або іншим слідчим органом, у провадженні якого перебуватиме зазначене кримінальне провадження; при складенні цивільного позову у даному кримінальному провадженні або кримінальній справі, представництво інтересів як цивільного позивача, надання правової допомоги та представництво інтересів при судовому розгляді справи, виконанні судового рішення.
Умови оплати послуг адвоката вказані у Додатковому договорі до Договору про
надання правничої допомоги № 140 від 12.09.2024.
Надання адвокатом ОСОБА_7 правничої допомоги ОСОБА_6 
та ОСОБА_11 та витрати на оплату послуг адвоката підтверджуються: додатковим договором до Договору про надання правничої допомоги № 140 від 12.09.2024; квитанцією до прибуткового касового ордеру № 148 від 12.09.2024 на суму 41 500 грн.; актом приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги адвокатом ОСОБА_7 на 18 200 грн., складеним 11.11.2024.
Цивільний відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав частково, заявивши що позов частині стягнення з нього моральної шкоди на користь  ОСОБА_6 
та ОСОБА_11 занадто завищений, у нього немає реальної можливості відшкодувати моральну шкоду у заявленому розмірі. 
Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовані КПК України, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою.
Аналіз досліджених під час судового засідання доказів дає суду підстави для висновків про те, що під час вчинення дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_4 , на законних підставах володів і користувався транспортним засобом, який створив підвищену небезпеку для потерпілих, отже, в силу закону саме він несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями.
При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачем матеріальною шкодою, суд керується положеннями п. 1, 2 п.п. 1, п. 3 ст. 22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Розглядаючи цивільний позов в частині стягнення з відповідача ОСОБА_4 сум, затрачених позивачем на реабілітаційні заходи ОСОБА_11 внаслідок спричинення злочином шкоди її здоров`ю, суд виходить з того, що реабілітація потерпілої є невід`ємною частиною процесу її лікування, тому вважає, що надані позивачем докази витрат на лікування повністю підтверджують те, що позивачем були витрачені кошти на придбання послуг та товарів для реабілітації ОСОБА_11 , тому вважає, що позов ОСОБА_6 про стягнення на її користь сум заподіяної матеріальної шкоді підлягає задоволенню у повному обсязі.
При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача ОСОБА_4 , і понесеною позивачами моральною шкодою, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.
У відповідність до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.
У судовому засіданні підстави позову і вина відповідача у заподіянні позивачам ОСОБА_11 та ОСОБА_6 моральної шкоди злочинними діями доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності. 
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, приймає до уваги характер правопорушення та його наслідки, глибину фізичних та душевних страждань потерпілих, майновий стан відповідача, враховує ступень працездатності відповідача, ступінь вини обвинуваченого в заподіянні моральної шкоди. Крім того, суд приймає до уваги, що цивільним відповідачем добровільно було відшкодована у значному розмірі (90 000 гривень) сума витрат, яку поніс цивільний позивач на лікування, що свідчить про намагання з боку ОСОБА_4 зменшити негативний вплив наслідків події на моральний стан потерпілих. З урахуванням вказаних чинників, на підставі яких визначається розмір моральної шкоди, суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_6  про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди задовольнити частково і стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6  моральну шкоду у розмірі 70 000 гривень, на користь ОСОБА_6 моральну шкоду на рахунок неповнолітньої дитини ОСОБА_11 у розмірі 130 000 гривень.
Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_4 , витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Для вирішення питання розподілу судових витрат підлягає встановленню:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, яка встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розглянувши цивільний позов в частині компенсації йому витрат на правничу допомогу, суд вважає доведеним, що потерпілою та цивільним позивачем ОСОБА_6 при проведенні досудового розслідування і розгляді справи у суді були понесені судові витрати у сумі, заявленій ній до стягнення. 
Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними в ст.ст. 50, 65 КК України.
Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.
При цьому, визначаючи щире каяття обвинуваченого пом`якшуючою покарання обставиною, суд враховує, що окрім визнання  ОСОБА_4 факту вчинення кримінального правопорушення, відбулося ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання ним своєї провини у вчиненому, про що він,  ОСОБА_4  висловив щирий жаль з приводу цього. Про щирість каяття, на думку суду, свідчить і факт надання обвинуваченим як на досудовому розслідуванні так і в суді правдивих показів, готовність нести покарання та добровільне часткове відшкодування потерпілим витрат на лікування у значній для обвинуваченого сумі. 
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Крім того, суд приймає до уваги, що до кримінальної відповідальності ОСОБА_4  притягується вперше, на обліку у лікаря - психіатра та наркологічному обліку не перебуває, що обвинувачений є особою зі стійким соціальними зв`язками, є багатодітним батьком і має на утриманні трьох неповнолітніх дітей 2012, 2013, 2024 років народження. Останню обставину суд розглядає у взаємозв`язку з видом покарання, який належить застосувати до обвинуваченого та вважає, що призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі вкрай негативно вплине на інтереси неповнолітніх осіб, які перебувають на утриманні і вихованні обвинуваченого, їх матеріального та психологічного стану, а також їх соціального розвитку.
Суд, при призначенні покарання, також враховує твердження органу досудового розслідування, яке викладене у обвинувальному акті і з яким погодився суд при ухваленні вироку про те, що вчинення ОСОБА_4 дорожньо-транспортної пригода відбулося не в наслідок умисного, грубого порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, а в наслідок необережності з проявом злочинної недбалості, неуважності і неправильною оцінкою дорожньої обстановки.
Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає можливим застосувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком та призначенням додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Під час проведення досудового розслідування були залучені судові експерти, витрати за роботу яких склали 5 300 гривень 96 копійок.
Зазначені витрати у відповідності вимог ст. 122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.
Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. 
Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд - 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Згідно зі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль над поведінкою ОСОБА_4 покласти на органи з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.
Арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2024 року, - скасувати.
Речовий доказ, а саме: 
- транспортний засіб мотоцикл марки Kawasaki ER 500-A державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_16 - повернути власнику або за його дорученням іншій особі. 
Цивільний позов ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (код ЄДРПОУ 00034186) про відшкодування матеріальної шкоди та про відшкодування виплати у зв`язку із стійкою втратою загальної працездатності ОСОБА_11 - залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_6 до  ОСОБА_4 в частині стягнення на її користь матеріальної шкоди - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 15 298 (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто вісім) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_6 до  ОСОБА_4 в частині стягнення на її користь моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_6 до  ОСОБА_4 в частині стягнення на її користь моральної шкоди на рахунок неповнолітньої дитини ОСОБА_11 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду на рахунок неповнолітньої дитини ОСОБА_11 у розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_6 до  ОСОБА_4 в частині стягнення на її користь витрат за надання правничої допомоги - задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати за надання правничої допомоги у розмірі 41 500 (сорок одна тисяча п`ятсот) гривень. 
Судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, які становлять 5 300 гривень 96 копійок, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
На вирок може бути подана сторонами апеляція до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Головуючий: ОСОБА_1