Справа № 163/1793/24  Провадження №33/802/428/26 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року         місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – адвоката Габрильчука Є.В. та представника митниці Федчишина Р.А., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну захисника Кінах Я.В. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 22 квітня 2026 щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 46 886 (сорок шість тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 92 копійки.
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665.60 грн.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він перебуваючи на посаді директора ТОВ «ГЛОБАЛМАРКЕТ», за посередництвом громадянина України ОСОБА_2 , агента з митного оформлення ТОВ «МІ-7», під час митного оформлення товару «сідельний тягач марки «MAN TGX 18.440», 2014 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 » за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 01.12.2022 №UA205140/2022/086072 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в загальній сумі 46 886,92 гривень шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо країни походження товару та надання з цією метою митному органу сертифіката з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AS 0029317 від 14.11.2022, що містить такі відомості, та став підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого у вказаній митній декларації, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.485 МК України.
В поданій апеляційній скарзі захисник Кінах Я.В. вважає постанову судді необґрунтованою. Вказує на те, що Волинською митницею не доведено вчинення ОСОБА_1 умисних дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів. Посилається на те, що ОСОБА_1 , як директор підприємства діяв добросовісно та покладався на достовірність документів, офіційно наданих європейським контрагентом. Крім того, захисником було подано клопотання про забезпечення участі у судовому засіданні в режимі ВКЗ, однак місцевим судом цього забезпечено не було та розглянуто справу без участі ОСОБА_1 та його захисника. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Габрильчука Є.В., який підтримував подану апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді, представника митниці Федчишина Р.А., який заперечував апеляційну скаргу і просив постанову судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд безпідставно не задовольнив клопотання захисника про забезпечення її участі у судовому засіданні в режимі ВКЗ та розглянув справу без участі захисника, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Так, відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, суддя мотивував своє рішення тим, що клопотання про участь у розгляді справи захисник Кінах Я.В. подала у день призначеного судового розгляду - 22.04.2026, тобто без будь-якого завчасного та розумного інтервалу, який би давав можливість забезпечити організацію судового процесу у заявлений нею спосіб.
З врахуванням вказаних обставин, а також того, що як на підставу неможливості прибуття до суду адвокат послалась на віддаленість між містами Луцьк і Любомль та її участь у інших справах в Луцькому міськрайонному суді, проте жодного підтвердження про зайнятість в інших судових процесах не надала, місцевим судом було відмовлено в задоволенні клопотання.
З вказаними мотивами суду щодо відмови у проведенні судового засідання із захисником Кінах Я.В. в режимі ВКЗ, погоджується і апеляційний суд.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ст.485 МК України, вказаних вимог закону дотримався.
Висновок місцевого суду про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Суддя в оскаржуваній постанові проаналізував всі докази і дав кожному з них відповідну оцінку, вказавши які обставини ними підтверджуються чи спростовуються, та прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях  ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.
Як встановлено місцевим судом, факт ввезення на митну територію України в адресу ТОВ «ГЛОБАЛМАРКЕТ» товару, а саме «сідельний тягач марки «MAN TGX 18.440», 2014 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 » і випуск його у вільний обіг підтверджується копією митної декларації типу ІМ40ДЕ від 01.12.2022 №UA205140/2022/086072.
Так, товар заявлений у митному режимі імпорт, його продавцем і відправником зазначена болгарська компанія «VELI AUTO OOD», при цьому керівником фірми отримувача товару є ТОВ «ГЛОБАЛМАРКЕТ» був ОСОБА_1 . 
Крім того, у графі 36 митної декларації заявлена преференція при сплаті мита за митне оформлення товару за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС), а преференція заявлена на підставі сертифіката з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AS 0029317 від 14.11.2022, у якому органом його видачі зазначено митницю в Катовіце Республіки Польща.
Вказані обставини в поданій апеляційній скарзі не оспорюються.
Згідно відповіді на запит Держмитслужби, регіональне управління податкової адміністрації у м. Катовіце Республіки Польща від 13.12.2023 №2401-ІОА.4331.35.2023.КК надало відповідь про те, що запитувані 19-ть сертифікатів з перевезення EUR.1, у тому числі сертифікат №PL/MF/AS 0029317 від 14.11.2022, не були видані та легалізовані Податковою адміністрацією Польщі – Митницею та податковим управлінням у м.Катовіце (Митниця у Славкуві), а тому товари, що охоплюються зазначеними сертифікатами з перевезення EUR.1, не підлягають преференційному режиму відповідно до положень (нормативних актів) Додатку I «Визначення поняття «товари походження» та методи адміністративної співпраці до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження» в рамках Угоди про асоціацію між Європейським Союзом та Європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, з однієї сторони, та Україною, з іншої сторони..
У зв`язку з надходження вказаної відповіді, митним органом встановлено, що зазначений в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AS 0029317 від 14.11.2022 товар не має преференційного походження відповідно до положень Доповнення І «Визначення поняття походження товарів і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.
Згідно із ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
З диспозиції ст.485 МК України вбачається, що відповідальність особи за даною нормою закону, настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
При цьому відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року № 8, судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Місцевий суд обґрунтовано визнав відповідь податкового органу Республіки Польща належним та допустимим доказом, оскільки у справі здобута у передбаченому МК України порядку, є офіційним документом, який складений і видавався службовою особою від імені органів державної влади іноземної країни, і така відповідь є конкретною та однозначною.
На підставі доказів того, що у сертифікаті з перевезення EUR.1 1 №PL/MF/AS 0029317 від 14.11.2022 в пункті 11 митним органом, який його видав, указано митницю в Катовіце Республіки Польща, при цьому. регіональне управління податкової адміністрації у м.Катовіце Республіки Польща спростувало видачу вказаного сертифіката, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних, шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо країни походження товару та надання з цією метою митному органу сертифіката з перевезення товару EUR.1, що містить такі відомості, а тому в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.485 МК України.
Оцінюючи вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Враховуючи сукупність вищенаведених доказів у даній справі, слід прийти до переконання, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, та призначив стягнення, яке відповідає вимогам митного законодавства, а тому підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, на що вказує апелянт в своїй апеляції, немає.
Також не заслуговують доводи захисника про закінченням у даній справі строку для накладення адміністративного стягнення, з огляду на таке.
Я вбачається з матеріалів митної справи, 25.07.2024 оригінал протоколу з додатками надійшов до Волинської митниці від Державного бюро розслідувань для скерування до Любомльського районного суду Волинської області.
В подальшому, постановою судді Любомльського районного суду від 19.12.2024 матеріали справи передані Державному бюро розслідувань для приєднання до матеріалів кримінального провадження №42024030000000006 від 07.02.2024.
Кримінальне провадження №42024030000000006 було об`єднане з кримінальним провадженням № 62022000000000847 від 21.10.2012 за ознаками ч.3 ст.212, ч.3 ст.209, ч.3 ст.358 КК України. 
Постановою детектива Підрозділу детективів ТУ БЕБ у Волинській області Банкетова Д.В. від 16.03.2026 кримінальне провадження № 62022000000000847 від 21.10.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України закрито, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. 
Матеріали справи разом з вказаною постановою про закриття кримінального провадження, надійшли від ТУ БЕБ у Волинській області до Любомльського районного суду Волинської області 27.03.2026.
Відповідно до вимог ч.3 ст.467 МК України у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил, адміністративні стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня отримання митним органом або судом матеріалів про таке порушення, переданих відповідно до частини другої статті 496 цього Кодексу, але не пізніше ніж через п`ять років з дня вчинення правопорушення.
З врахуванням того, що кримінальне провадження закрито постановою від 16.03.2026, а стягнення на ОСОБА_1 накладено оскаржуваною постановою від 22.04.2026, отже адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах строків, визначених ч.3 ст.467 МК України, а тому підстави для закриття провадження в даній справі у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення в даному випадку відсутні.
Підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Кінах Я.В. – залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 22 квітня 2026 щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду     В.П. Денісов