ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року 
м. Чернівці
справа № 720/2836/24
провадження 22-ц/822/997/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Одинака О.О., Височанської Н.К.,
за участю секретаря судових засідань Скулеби А.І.,
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Боянська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області,
апеляційна скарга Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2026 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Оленчук І.В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позову зазначала, що розпорядженням виконуючого обов`язки сільського голови від 05 вересня 2024 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «Боянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» № 95-о/с її звільнено з роботи.
Вказувала на те, що Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не наділяє виконуючого обов`язків тимчасово відсутнього сільського голови - секретаря сільської ради повноважень по видачі розпорядчих актів, а тому, розпорядження від 05 вересня 2024 року «95-о/с «Про звільнення ОСОБА_1 05 вересня 2024 року з посади директор КНП «Боянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» видане з перевищенням повноважень і тому підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді.
Крім того, в порушення її прав, всупереч ст. 23 КЗпП, не було запропоновано вакансії, що відповідають її кваліфікації.
А також, в день звільнення, з ОСОБА_1 не був здійснено остаточний розрахунок.
На підставі викладеного, просила: скасувати розпорядження виконуючого обов`язки сільського голови від 05 вересня 2024 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «Боянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» № 95-о/с; поновити ОСОБА_1 на посаді директора КНП «Боянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини»; стягнути з Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2026 року позов ОСОБА_1 до Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення виплат за вимушений прогул задоволено.
Скасовано розпорядження виконуючого обов`язки сільського голови від 05 вересня 2024 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «Боянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» № 95-о/с.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора КНП «Боянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини».
Стягнуто з Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 29060 гривень 50 копійо, без вирахування податків і обов`язкових платежів, що мають справлятися при виплаті заробітної плати.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора КНП «Боянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, в межах місячного платежу допущено до негайного виконання.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що спірне розпорядження прийняте особою поза межами наданої їй законом компетенції, у зв`язку з чим є незаконним. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення, без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. Оскільки позов підлягав задоволенню, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 29060 гривень 50 копійок, без вирахування податків і обов`язкових платежів, що мають справлятися при виплаті заробітної плати.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Боянська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи; визнав встановленими недоведені відповідачем обставини, що мають значення для справи; зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, а також неправильно застосував норми матеріального права.
Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції не дослідив всі наявні докази, які є в матеріалах справи, не навів мотиви відхилення доводів відповідача щодо закінчення строку дії контракту та наявності повноважень у секретаря на підписання оскаржуваного розпорядження про звільнення. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
05 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та позивачем було укладено контракт, як з керівником комунального закладу охорони здоров`я, що діє в організаційно - правовій формі комунальної установи ( далі- контракт або договір ).
А саме, Боянським сільським головою було призначено ОСОБА_1 , на посаду директора КНП Боянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» на строк дії цього контракту.
Пунктом 28 контракту від 05 вересня 2019 року встановлено термін його дії: з 05 вересня 2019 року до 05 вересня 2024 року.
Листом № 755 від 05 серпня 2024 року Боянський сільський голова повідомив ОСОБА_1 про те, що не має наміру продовжувати з нею трудовий контракт.
05 вересня 2024 року розпорядженням №95-о/с позивача звільнено з посади директора КНП «Боянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини», у зв`язку із закінченням строку контракту, на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Зазначене розпорядження підписане секретарем Боянської сільської ради, яка на момент його прийняття виконувала обов`язки сільського голови, у зв`язку з перебуванням останнього у щорічній відпустці. 
Щодо відкладення розгляду справи
Згідно із статтею 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі №755/20287/21.
Також, якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року в справі № 757/61314/18-ц, від 17 липня 2024 року в справі № 182/3021/21, від 25 червня 2024 року в справі № 496/5051/19 та інших.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою.
Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Отже, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також те, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обгрунтованого рішення, а тому колегія суддів вважає необхідним відмовити в задоволення клопотання про відкладення розгляду справи, справу розглянути за відсутності ОСОБА_1 ..
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
У статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже, трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.
За приписами частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Крім того, відповідно до статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Виходячи із особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.
Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.
При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється за погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки у зв`язку з вагітністю, пологами і доглядом за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи у зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт)).
Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення його строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.
У постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 753/16193/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 761/27037/17-ц, від 06 грудня 2018 року у справі № 757/26016/17-ц викладено висновок, що «Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункт 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. На цій підставі може бути припинений тільки строковий трудовий договір, укладений як строковий відповідно до закону. Якщо ж строковий трудовий договір укладено всупереч правилам статті 23 КЗпП України, то умова про строк є незаконною. Трудовий договір у такому разі вважається укладеним на невизначений строк, і він не може бути припинений у зв`язку із закінченням строку. Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договору. У цей же час він виразив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України».
У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року в справі № 591/5815/18 (провадження № 61-5154св20) міститься висновок про те, що «звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП за закінченням строку дії трудового договору не вважається звільненням з ініціативи роботодавця, підстави якого передбачені статтями 40, 41 КЗпП України».
Суди встановили, що 08 серпня 2024 року роботодавець повідомив ОСОБА_1 про те, що відповідно до п.28 контракту, який укладено 05 вересня 2019 року спливає термін дії контракту з позивачем, як з керівником комунального закладу охорони здоров`я, та про те, що Боянівська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області не має наміру повторно укладати трудовий контракт з ОСОБА_1 .
Термін дії контракту сплив 05 вересня 2019 року.
Справа містить письмове повідомлення роботодавця від 05 вересня 2019 року, яким роботодавець повідомив позивача про звільнення, що відбудеться 05 вересня 2019 року за закінченням терміну дії контракту, згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.
Отже, між сторонами укладено трудовий договір на визначений контрактом строк, при тому, що сторони у цьому випадку не дійшли згоди про його переукладення або продовження строку його дії.
Волевиявлення позивача на укладення саме строкового контракту підтверджується її особистим підписом на контракті, в якому визначений строк його дії.
Звільнення у зв`язку із завершенням дії контракту, по суті, не є розірванням трудового контракту, а є припиненням контракту у зв`язку із закінченням строку його дії.
На підставі розпорядження виконуючого обов`язки сільського голови від 05 вересня 2024 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора КНП «Боянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» № 95-о/с позивача звільнено з роботи, у зв`язку із закінченням строку трудового договору, згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.
У день закінчення строку дії строкового трудового договору роботодавець зобов`язаний видати наказ (розпорядження) про звільнення працівника на підставі пункту 2 частини 1 статті 36 КЗпП України. Таке розпорядження видане відповідачем, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці позивача.
Відповідно до вимог трудового законодавства ОСОБА_1 , у день звільнення, видано трудову книжку та повністю проведено розрахунок.
Отже, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для поновлення на роботі ОСОБА_1 , а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на посаді директора КНП «Боянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини».
Також слід відмовити в задоволенні позову в частині похідних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині поновлення на посаді директора КНП «Боянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини».
Доводи позовної заяви про те що, що секретар сільської ради не наділений повноваженнями щодо звільнення позивача із займаної посади, оскільки такі повноваження не входили в його компетенцію, є безпідставними, оскільки 12 серпня 2024 року, на час відпустки сільського голови с. Бояни (розпорядження від 12 серпня 2024 року № 73-в «Про відпустку сільського голови») виконання обов`язків сільського голови на час його відсутності покладено на секретаря сільської ради Гостюк М.Ф.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому його слід скасувати та відмовити в задоволенні позову.
Щодо розподілу судових витрат
Постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення (підпункту б пункту 4 частини 1статті 382 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання апеляційної скарги, апелянт сплатив судовий збір у сумі 3633 гривні 60 копійки.
Як убачається з мотивувальної частини постанови, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.367,368,374, 376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області задовольнити.
Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2026 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення виплат за вимушений прогул відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області 3633 гривні 60 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Дата складання повної постанови – 10 червня 2026 року. 
Головуючий Кулянда М.І.
судді: Одинак О.О.
Височанська Н.К.