КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2026 року
м. Київ
апеляційне провадження № 33/824/2644/2026
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П., 
при секретарі Мудрак Р. Р.,
за участі захисника Божка М. І. (в режимі ВКЗ)
розглянув апеляційну скаргу захисника Божка Михайла Івановича, в інтересах ОСОБА_1 ,
на постанову Таращанського районного суду Київської області 
в складі судді Шабрацького Г. О.
від 09 квітня 2026 року 
у справі № 379/536/26 Таращанського районного суду Київської області 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП 
громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
В С Т А Н О В И В :
Постановою Таращанського районного суду Київської області від 09.04.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП; накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп. 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 18.04.2026 захисник Божко М. І., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду від 09.04.2026 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, та закрити провадження у справі. Посилається на п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього року та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким визначено, що суди не мають права застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. Враховуючи наведене, вважає, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано не вірно, і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
В судовому засіданні захисник Божко М. І., в інтересах ОСОБА_1 , підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчинені під час дорожнього руху.
Пунктом 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що вчинено повторно протягом року після аналогічного вчинення адміністративного правопорушення.
За змістом протоколу серії ЕПР1 № 616480 від 16.03.2026, складеного о 16:01:45, ОСОБА_1 16.03.2026 о 15 год 32 хв. на автомобільній дорозі Р-04 165 км Таращанської ОТГ, керував тз ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 не маючи посвідчення водія відповідної категорії та ніколи його не отримував. Правопорушення вчинено повторно, протягом року, чим порушено вимоги п. 2.1.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції виходив з доведеності вини останнього.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.
З матеріалів справи слідує, що постановою ЕНА 6493607 від 10.01.2026 за ч. 4 ст. 126 КУпАП було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 20 400 грн.
З зазначеної постанови слідує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування постановою Таращанського районного суду Київської області від 06.02.2025 строком на один рік, чим порушив п. 2.1.а ПДР - керування транспортного засобу особою, позбавленою права керування транспортним засобом.
Вказане також підтверджується й довідкою від 17.03.2026, складеною т.в.о. начальника відділення адміністративної практики батальйону 2 полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області ДПП старшого лейтенанта Садової Анни.
Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до п. 2 Положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Пунктом 20 вказаної постанови визначено, що особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.
Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд вважає, що правова природа стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення бланка посвідчення водія, а полягає у забороні керувати транспортними засобами як такими.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, у матеріалах справи наявні:
- протокол про адміністративне правопорушення від 16.03.2026 серії ЕПР1 № 616480;
- довідка від 17.03.2026 щодо кваліфікації адміністративного правопорушення, відповідно до якої відносно ОСОБА_1 10.01.2026 винесено постанову ЕНА № 6493607 за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 20400 гривень;
- копія постанови ЕНА № 6493607 від 10.01.2026, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП (керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування постановою Таращанського районного суду від 26.02.2025 строком на 1 рік);
- рапорт поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП сержанта поліції Богдана О.О. від 27.01.2026 року, відповідно до якого 16.03.2026 отримано виклик на службовий планшет «Адмінправопорушення». Для перевірки виклику зупинено тз ВАЗ 2107 н.з. НОМЕР_1 , встановлено водія ОСОБА_1 , який не має права керування ТЗ та позбавлений права керування. Складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП;
- відеозапис з портативних реєстраторів поліцейських та відеореєстратора патрульного автомобіля. 
Аргументи апелянта про те, що особу без посвідчення не можна позбавити права керування, є юридично неспроможними, адже дії осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, мають підвищену суспільну небезпечність, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою. Стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення та має метою попередження спричинення такою особою майнової шкоди чи шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
Підхід захисту щодо неможливості призначення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не повернула або не отримала фізичний бланк посвідчення водія, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету стягнення. Будь-яке інше тлумачення дозволило б особам, які ігнорують процедуру відновлення документів, уникати відповідальності за повторні правопорушення, що є недопустимим.
Статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Сукупність досліджених доказів (протокол, постанова, довідка, відеозапис) виключає будь-яке інше пояснення події та дозволяє суду зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за стандартом доказування «поза розумним сумнівом». 
Підстав для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Божка Михайла Івановича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Таращанського районного суду Київської області від 09 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова