Справа № 127/38201/25
Провадження 2/127/9063/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивований тим, що 12.03.2024 ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір (оферти) № 12.03.2024-100000165. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 11000 грн. Позивач зазначив, що свої зобов`язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі, однак відповідач зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на день звернення до суду утворилась заборгованість у розмірі 22971,67 грн, яка складається із 10991,24 грн заборгованості за тілом кредиту, 9232,62 грн заборгованості за процентами та 2747,81 грн неустойки. З огляду на наведене позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також судові витрати.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням учасникам справи їх процесуальних прав та обов`язків, у тому числі права відповідача подати відзив на позовну заяву, а позивача — відповідь на відзив.
Відповідно до ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Будь-які заяви, клопотання чи інші докази, крім поданих позивачем разом із позовом, до суду не надходили.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. 
Суд установив, що 12.03.2024 сторони уклали електронний кредитний договір (оферти) № 12.03.2024-100000165.
Зі змісту пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) суд установив, що електронний кредитний договір складався з оферти, заявки, сформованої після ідентифікації позичальника на сайті кредитодавця, та відповіді позичальника про прийняття пропозиції, яку відповідач підписав одноразовим ідентифікатором, отриманим у смс-повідомленні на номер телефону, вказаний ним при ідентифікації на сайті.
Відповідно до умов кредитного договору №12.03.2024-100000165 від 12.03.2024 відповідачу надано кредит на таких умовах: дата надання кредиту — 12.03.2024; сума кредиту — 11000 грн; тип кредиту — кредитна лінія; строк, на який надається кредит, — 140 днів з дати його надання; дата повернення кредиту — 29.07.2024; період користування кредитом — кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту; процентна ставка — фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом; комісія, пов`язана з наданням кредиту, — 15 % від суми кредиту, що становить 1650 грн; денна процентна ставка — 0,82 %; орієнтовна реальна річна процентна ставка — 6469,12 %; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача — 23693,82 грн, із яких загальні витрати за кредитом становлять 12693,82 грн.
Крім того, договором визначено графік платежів, відповідно до якого проценти сплачуються не пізніше останнього дня кожного чергового періоду, а сума кредиту підлягає сплаті 10 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у розмірі: 1 платіж — 2369,38 грн, 2 платіж — 2369,38 грн, 3 платіж — 2369,38 грн, 4 платіж — 2369,38 грн, 5 платіж — 2369,38 грн, 6 платіж — 2369,38 грн, 7 платіж — 2369,38 грн, 8 платіж — 2369,38 грн, 9 платіж — 2369,38 грн, 10 платіж — 2369,40 грн. Комісія підлягала сплаті двома платежами: перший — 829,38 грн, другий — 820,62 грн.
Згідно з п. 3.1 договору кредитодавець зобов`язався надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник — повернути кредит та сплатити проценти і комісію. Відповідно до п. 3.2 договору кредит надавався на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надавав відповідачу кредит на умовах строковості, платності та поворотності шляхом перерахування коштів на рахунок споживача із використанням реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-43XX-XXXX-0181. 
Згідно з п. 4.3 договору днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту або сплати платежу — день надходження коштів у касу кредитодавця або зарахування їх на поточний рахунок кредитодавця.
Відповідно до п. 4.4 договору проценти кредитодавець нараховує з дня надання кредиту включно до дати його фактичного повернення, щоденно, а комісію кредитодавець нараховує та обліковує в день видачі кредиту.
Згідно з п. 6.1 договору відповідач зобов`язався забезпечити своєчасне повернення кредиту та сплату процентів і комісії у строки, визначені заявкою, а неустойку — негайно з моменту пред`явлення кредитодавцем відповідної вимоги.
Відповідно до п. 9.1 договору у разі несплати кредиту, процентів чи комісії у встановлені строки сума зобов`язань вважається простроченою з наступного дня після останнього дня для сплати, а до позичальника може бути застосована неустойка; також позичальник на вимогу кредитодавця повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому у заявці.
У матеріалах справи наявне інформаційне повідомлення позичальника, у якому зазначені персональні дані відповідача, його контактні номери телефонів, місце роботи та інші дані, надані ним під час укладення договору.
Відповідач пройшов ідентифікацію із використанням Системи BankID Національного банку України. У матеріалах справи наявна інформація, отримана з центрального вузла Системи BankID НБУ, яка містить дані про ОСОБА_1 , його РНОКПП, дату народження, адресу реєстрації місця проживання та дані документа, що посвідчує особу.
Відповідач 12.03.2024 підписав відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) одноразовим ідентифікатором E898, надісланим на його фінансовий номер телефону НОМЕР_1 .
Крім основного договору, у матеріалах справи наявні два додаткові договори до кредитного договору.
Так, 09.05.2024 відповідач звернувся до позивача з пропозицією укласти додатковий договір до кредитного договору № 12.03.2024-100000165, який він підписав одноразовим ідентифікатором K949. За умовами цього додаткового договору сторони продовжили строк, на який надається кредит, до 157 днів з дати його надання, змінили дату повернення кредиту на 15.08.2024, виклали у новій редакції графік платежів, визначивши, що сума кредиту сплачується 7 платежами по 2563,08 грн кожний, крім останнього платежу 2562,99 грн, а проценти та комісія, нараховані станом на момент укладення додаткового договору, підлягають сплаті позичальником не пізніше 23 год. 59 хв. дати укладення цього додаткового договору.
Також 08.06.2024 відповідач уклав ще один додатковий договір до кредитного договору, підписавши його одноразовим ідентифікатором K448. За його умовами сторони продовжили строк, на який надається кредит, до 173 днів з дати надання кредиту, змінили дату повернення кредиту на 31.08.2024, визначили новий графік із 6 чергових платежів та погодили, що проценти і комісія, нараховані станом на момент укладення цього додаткового договору, позичальник повинен сплатити не пізніше 23 год. 59 хв. дати його укладення.
На підтвердження факту надання кредиту позивач подав квитанцію про виплату, відповідно до якої 12.03.2024 о 03:24 проведено операцію на суму 11000 грн із призначенням платежу: «Видача за договором № 12.03.2024-100000165», номер платіжного інструменту — 414943*81.
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 12.03.2024-100000165 від 12.03.2024 станом на день звернення до суду заборгованість відповідача становить 22971,67 грн, з яких: 10991,24 грн — основний борг, 9232,62 грн — проценти, 2747,81 грн — неустойка. У довідці також зазначено, що проценти за кредитом нараховані за період з 12.03.2024 по 31.08.2024.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. 
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. 
Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. 
Частина перша статті 549 ЦК України визначає, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За частиною першою статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за таке прострочення. Неустойка та інші платежі, нараховані з 24.02.2022 за прострочення виконання таких договорів, підлягають списанню кредитодавцем. 
Воєнний стан в Україні продовжено Указом Президента України від 27 квітня 2026 року №342/2026, затвердженим Законом України від 28 квітня 2026 року № 4857-IX. 
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. 
Оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Матеріали справи підтверджують, що сторони уклали електронний кредитний договір, відповідач пройшов ідентифікацію, прийняв оферту та підписав її одноразовим ідентифікатором, а позивач 12.03.2024 перерахував на картку відповідача кредитні кошти.
Факт надання кредиту підтверджують умови договору, квитанція про виплату на суму 11000 грн, а також відповідність номера платіжного інструменту, зазначеного у квитанції, реквізитам електронного платіжного засобу, наведеним у договорі. Відповідач не подав жодних заперечень та не спростував належність зазначеного карткового рахунку йому, як і не спростував факт отримання кредитних коштів.
Одночасно суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві та у довідці-розрахунку просить стягнути за тілом кредиту 10991,24 грн, тобто суму, меншу, ніж фактично перерахована за договором. У матеріалах справи відсутні відомості, що підтверджують здійснення відповідачем платежів, окрім зазначення цього самим позивачем у позові. Оскільки суд розглядає справу в межах заявлених вимог, тому перевіряє вимоги саме в межах заявлених 10991,24 грн.
Щодо вимоги про стягнення процентів суд виходить із того, що договором сторони погодили фіксовану процентну ставку 1 % за кожен день користування кредитом. Така ставка не перевищує максимального розміру денної процентної ставки, установленого ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Позивач подав довідку-розрахунок, у якій зазначив розмір процентів 9232,62 грн. Хоча надана довідка не містить покрокового алгоритму нарахування, заявлена сума процентів не перевищує розміру процентів, які могли бути нараховані за погодженою сторонами ставкою 1 % за день навіть у межах первісно визначеного договором строку кредитування 140 днів, оскільки 11000 грн ? 1 % ? 140 днів = 15400 грн. Доказів того, що відповідач здійснив платежі, які зменшили б базу для нарахування процентів до розміру, меншого за заявлений позивачем, матеріали справи не містять. За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога про стягнення процентів у сумі 9232,62 грн є обґрунтованою.
Щодо вимоги про стягнення неустойки суд зазначає таке.
Позивач просить стягнути 2747,81 грн неустойки за прострочення виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Проте на час виникнення прострочення та на час розгляду справи в Україні діє воєнний стан. Пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України прямо звільняє позичальника від обов`язку сплачувати на користь кредитодавця неустойку (штраф, пеню) за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором кредиту (позики), а нараховану з 24.02.2022 неустойку зобов`язує списати.
Тому підстави для стягнення з відповідача 2747,81 грн неустойки відсутні.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20223,86 грн, із яких 10991,24 грн - заборгованість за тілом кредиту та 9232,62 грн - заборгованість за процентами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог. Позов задоволено на 88,04 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2132,68 грн судового збору.
Керуючись ст. 4, 12, 76, 77, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №12.03.2024-100000165 від 12.03.2024 у розмірі 20223 (двадцять тисяч двісті двадцять три) гривні 86 копійок.
В іншій частині позовних вимог - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2132 гривні 68 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя   В. В. Горбатюк