П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/21466/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк Микола Миколайович 
Суддя-доповідач - Моніч Б.С. 
13 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Гонтарука В. М.  Білої Л.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей (даних) про проходження позивачем 02.10.2013 медичного огляду військово-лікарською комісією, визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та про виключення його 20.11.2014 з військового обліку військовозобов`язаних на підставі п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній станом на 20.11.2014),
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_1 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості (дані) про проходження позивачем 02.10.2013 медичного огляду військово-лікарською комісією, визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та про виключення його 20.11.2014 з військового обліку військовозобов`язаних на підставі п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній станом на 20.11.2014).
В обґрунтування позову зазначив, що згідно відомостей у Тимчасовому посвідченні від 20.11.204 № НОМЕР_1 (замість військового квітка) позивача, він визнаний "непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку", знятий 20.11.2014 з військового обліку згідно зі "ст. 37 п.6 пп.3 ЗУ "Про ВО та ВС" та наказу МОУ № 342-06"; що згідно мобільного застосунку "Резерв+", в Реєстрі містяться відомості про те, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 і 02.10.2013 був визнаний "Непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час"

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.08.2025 та доданих до неї документів про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.08.2025 та додані до неї документи про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо непридатності ОСОБА_1 до військової служби з виключенням з військового обліку.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
ОСОБА_1 1995 року народження, згідно військово-облікового документу, а саме: тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 від 20.11.2014 (а.с. 18-19), знятий з військового обліку згідно пп. 3 п.6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та наказу МОУ № 342-06.
Призовною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно ст. 18 п.1.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та наказу МОУ №402-08, наказу МОУ № 466-11 визнаний за ст. 62в непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку.
Згідно витягу з додатку "Резерв +" вбачається, що позивач є військовозобов`язаним та на підставі постанови ВЛК від 02.10.2013 непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (а.с. 20-23).
05.06.2025 позивачем скеровано до ІНФОРМАЦІЯ_2 , заяву про виправлення відомостей, які внесено до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в частині виключення його з військового обліку, оскільки виключений 02.10.2013 (а.с. 24-26).
29.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено адвокатський запит (а.с. 27-28) про надання інформації, щодо отриманої ІНФОРМАЦІЯ_7 заяви від 05.06.2025.
Листом від 04.07.2025 № 3/667/1676-1 адвоката позивача повідомлено, що заява від 05.06.2025 опрацьована та надано відповідь від 17.06.2025 (а.с. 30), що оскільки ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , то позивачу необхідно звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_9 з даного питання.
16.08.2025 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою (а.с. 36-38), в якій просив внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості (дані) про проходження позивачем 02.10.2013 медичного огляду військово-лікарською комісією, визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та про виключення його 20.11.2014 з військового обліку військовозобов`язаних на підставі п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній станом на 20.11.2014).
Не отримавши відповіді, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_10 зобов`язаний був розглянути по суті заяву позивача та додані до неї документи протягом п`яти робочих днів з дати її надходження. Однак, заяву не розглянуто. Поставлене позивачем питання ІНФОРМАЦІЯ_10 не вирішувалося. Фактично, заява позивача від 16.08.2025 про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів була проігнорована відповідачем.
Зважаючи на не розгляд відповідачем заяви про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в межах спірних правовідносин та заявлених позовних вимог буде зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_11 розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.08.2025 та додані до неї документи про внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги податковий орган зазначив, що зобов`язання його розглянути заяву позивача не призведе до ефективного захисту позивача, оскільки за наслідками такої заяви позивачу буде надана відмова у внесенні будь-яких змін до реєстру. Суд повинен був розглянути вимоги щодо визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_11 та зобов`язання його внести відомості щодо позивача, за наслідками чого ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з цілковитою відсутністю юридичних підстав для внесення відомостей щодо позивача до реєстру.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав на правильність висновків суду першої інстанції та просив відмовити в її задоволенні.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент виникнення спірних у цій справі відносин, як станом і на час розгляду цієї адміністративної справи, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року №389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, яка триває по даний час.
Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Згідно з частиною дев`ятої статті 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Питання ведення військового обліку громадян України врегульовані Главою VI Закону №2232-ХІІ.
Так, згідно з частинами першою, п`ятою статті 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною шостою статті 37 Закону №2232-ХІІ встановлено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
На виконання положень частини п`ятої статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 30 грудня 2022 року №1487, якою затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок №1487 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Згідно з абзацом 3 пункту 20 Порядку №1487 для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Пунктом 22 Порядку №1487 встановлено, що взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до пункту 29 Порядку №1487 у разі виключення призовників, військовозобов`язаних та резервістів з персонально-первинного військового обліку виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у картках первинного обліку ставляться відповідні відмітки.
Абзацами 3, 19 пункту 79 Порядку №1487 встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.
Взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений (пункт 81 Порядку №1487).
23 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №154, якою затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі Положення №154 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до пункту 1 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 8 Положення №154 встановлено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є, зокрема, виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників.
Згідно з абзацом 5 пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Абзацом 2 пункту 14 Положення №154 передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідає за військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулювання відносин у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти), визначені Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року №1951-VIII (далі Закон №1951-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
Згідно з положеннями частин п`ятої, восьмої, дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи Служби зовнішньої розвідки України та розвідувального органу Міністерства оборони України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Статтею 9 Закону №1951-VIII встановлено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру. Призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.
16 травня 2024 року Кабінетом Міністрів України затверджено постанову №559, якою затверджено Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок №559).
Абзацом 1 пункту 3 Порядку №559 встановлено, що відомості, зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до пункту 4 Порядку №559 у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін: у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку; в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Згідно з підпунктом 12 пункту 8 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі містить такі відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (за наявності) відомості про перебування на військовому обліку (найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у якому громадянин перебуває або знятий (виключений) з військового обліку, та підстава зняття (виключення) з військового обліку).
Отже, з наведених норм слідує, ведення військового обліку покладається, зокрема, на відповідні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. З метою забезпечення ведення військового обліку громадян України функціонує Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, органами ведення якого, є, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін звертається із відповідною заявою до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку. Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач 16.08.2025 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про внесення змін (виправлення відомостей), що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, додавши до неї документи, які, на його переконання, підтверджують наявність підстав для актуалізації відомостей щодо визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Факт надходження вказаної заяви до відповідача апелянтом не спростований та не заперечувався під час розгляду справи.
Отже, з урахуванням наведених вище положень Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Порядку №559 та Порядку №1487, саме на ІНФОРМАЦІЯ_1 , як орган ведення Реєстру та орган, у якому позивач перебуває на військовому обліку, покладено обов`язок розглянути таку заяву, перевірити надані документи, надати їм належну правову оцінку та прийняти відповідне рішення у визначений законом строк.
Разом із тим матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що відповідачем здійснювався розгляд поданої позивачем заяви, проводилась перевірка викладених у ній обставин чи ухвалювалося будь-яке рішення за результатами її розгляду.
Фактичне ігнорування заяви позивача, неприйняття жодного рішення за результатами її розгляду та невчинення передбачених законом дій свідчить про допущення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності.
При цьому колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17, відповідно до якої протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень полягає у неприйнятті рішення чи нездійсненні обов`язкових дій, які були об`єктивно необхідними, реально можливими та прямо віднесені до компетенції такого суб`єкта.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду заяви позивача від 16.08.2025.
Разом з тим колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції щодо належного способу захисту порушеного права позивача.
Так, предметом судового розгляду у цій справі є саме бездіяльність відповідача, яка полягає у нерозгляді заяви про внесення змін до Реєстру, а не правомірність рішення, прийнятого за результатами такого розгляду, оскільки жодного рішення відповідачем прийнято не було.
За відсутності рішення компетентного органу щодо оцінки поданих позивачем документів суд не вправі підміняти собою суб`єкта владних повноважень та самостійно вирішувати питання, яке законом віднесене до його дискреційних повноважень, а саме - питання щодо наявності або відсутності підстав для внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Інше тлумачення означало б вихід суду за межі завдань адміністративного судочинства та порушення принципу розподілу владних повноважень.
Саме тому належним та ефективним способом захисту у спірних правовідносинах є не пряме зобов`язання відповідача внести певні відомості до Реєстру, а покладення на нього обов`язку розглянути подану заяву, дослідити надані документи, надати їм правову оцінку та прийняти мотивоване рішення відповідно до вимог закону.
Такий підхід узгоджується із положеннями статті 245 КАС України, відповідно до якої суд, обираючи спосіб захисту порушеного права, повинен забезпечити його ефективність та водночас не підміняти орган державної влади у здійсненні покладених на нього законом функцій.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції мав самостійно вирішити питання щодо наявності чи відсутності підстав для внесення змін до Реєстру та відмовити у позові повністю, колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки вони фактично зводяться до виправдання допущеної відповідачем бездіяльності та суперечать принципу належного урядування, відповідно до якого орган державної влади не може уникати виконання покладених на нього обов`язків шляхом невчинення жодних дій.
Оскільки на момент звернення позивача до суду відповідачем взагалі не було прийнято жодного рішення за його заявою, відсутні підстави для судового висновку про протиправність можливої відмови у внесенні відповідних змін або для безпосереднього зобов`язання відповідача внести такі зміни до Реєстру.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Біла Л.М.