Справа  №359/2685/26
Провадження №2/359/3784/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
за участю секретаря судового засідання Ступарик К.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

В березні 2026 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 23 червня 1990 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 . Позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому ОСОБА_2 просить суд розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволені.

ОСОБА_3 не з`явився у судове засідання та не подав відзив на позов. Він у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується телефонограмою (а.с.17).

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

23 червня 1990 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_3 шлюб, зареєстрований у відділі ЗАГС Бориспільського міськвиконкому Київської області, про що був складений відповідний актовий запис за №175. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 23 червня 1990 року (а.с.13).

Спірні правовідносини регулюються главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Встановлено, що ОСОБА_2 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем та заперечує проти вжиття заходів, спрямованих на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Примушування ОСОБА_2 до шлюбу з відповідачем не допускається.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між позивачем та ОСОБА_3 , належить розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 1331 гривні 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 17 березня 2026 року (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1331 гривні 20 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.ст.263-265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 23 червня 1990 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований у відділі запису актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області, про що був складений відповідний актовий запис за №175, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 1331 гривні 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду         Є.О. Борець