УКРАЇНА
Романівський районний суд Житомирської області 
294/2144/25 

В И Р О К
Іменем України 
07 травня 2026 року селище Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Романів кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12025060630000232, відносно
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кілки Чуднівського району Житомирської області, громадянина України, українця, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , з середньою освітою, військовослужбовця за мобілізацією (в/ч НОМЕР_2 ), одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, в силу положень статті 89 КК України не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України (далі КК України), - 
В С Т А Н О В И В :
18.10.2025 ОСОБА_4 , у точно невстановлений органом досудового розслідування вечірній час, перебував на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 в цей же день, час та місці, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непоміченими, через не замкнуті двері проник до салону автомобіля марки «Audi», моделі «80», реєстраційний номерний НОМЕР_3 , який знаходився на території домоволодіння, де у відділенні для зберігання дрібних речей виявив папку, в якій містилися офіційні документи, а саме договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 2322155900:02:003:0722, укладений 27.01.2025 між ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , виготовлений на бланку серії № НТО952142 та засвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 , та витяг з Державного реєстру речових прав № 409778311 на вказану земельну ділянку, після чого в останнього виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на викрадення зазначених документів.
В подальшому, без розриву в часі, реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в особистих інтересах, таємно викрав з салону автомобіля марки «Audi», моделі «80», реєстраційний номер НОМЕР_3 , папку з вищезазначеними офіційними документами, якими розпорядився на власний розсуд.
Крім того, в цей же день, у точно невстановлений органом досудового розслідування вечірній час, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непоміченими, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, від`єднав від автомобіля марки «Audi», моделі «80», реєстраційний номерний НОМЕР_3 , причеп марки «ПГ», типу «B/BRD/22BASNN», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ринкова вартість якого становить 19405,00 грн., після чого викрав його шляхом переміщення за допомогою фізичної сили рук, завдавши власнику ОСОБА_7 матеріального збитку на вказану суму.
Такими діями ОСОБА_4 скоїв викрадення офіційних документів, вчинене в інших особистих інтересах - кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 357 КК України, та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану - кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України. 
В судовому засіданні обвинувачений за пред`явленим йому обвинуваченням винуватим себе визнав повністю та погодився з правовою кваліфікацією, не оспорив обставин, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся.
Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорили обставини скоєння кримінальних правопорушень, з`ясувавши, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, пересвідчившись у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши відповідні процесуальні наслідки, суд на підставі положень частини 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно вищевказаних обставин.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що вчиненні ним кримінальні правопорушення відповідно до положень статті 12 КК України є кримінальним проступком (частина 1 статті 357 КК України) та тяжким злочином (частина 4 статті 185 КК України).
ОСОБА_4 в силу положень статті 89 КК України раніше не судимий, і факт його притягнення до кримінальної відповідальності у минулому не береться судом до уваги, оскільки з огляду на усталену практику Верховного Суду (у справах № 647/1831/15-к, № 392/746/20, 331/2771/22 та інші), врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.
Обвинувачений проходить службу в ЗСУ, до мобілізації не був працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, за місце проживання характеризується посередньо. 
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, на переконання суду є щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень та активне сприяння їх розкриттю.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, в ході досудового розслідування та судового провадження не встановлено.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за частиною 1 статті 357 та за частиною 4 статті 185 КК України і йому слід призначити покарання в межах санкцій зазначених норм, у виді обмеження та позбавлення волі відповідно, у мінімальному розмірі.
Окрім того, судом враховується, що ОСОБА_4 вчинив кілька кримінальних правопорушень, тому остаточне покарання йому слід призначити з урахуванням положень частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При цьому, беручи до уваги тяжкість вчинених правопорушень, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, факт повернення викраденого майна, позицію прокурора та потерпілого щодо призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.
Відповідно до вимог частини 2 статті 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів – кошти в сумі 3565,60 грн.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень статі 100 КПК України.
Арешт у кримінальному провадженні не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, станом на момент надходження обвинувального акта до суду, строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 закінчився і клопотань про обрання такого заходу не надходило.
Керуючись статтями 100, 124, 373, 374 КПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України та призначити покарання:
за частиною 4 статті 185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;
за частиною 1 статті 357 КК України - 1 (один) рік обмеження волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Згідно положень статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Встановити ОСОБА_4 тривалість іспитового строку в 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання - АДРЕСА_2 ), на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Долю речових доказів після набрання вироком законної сили вирішити наступним чином:
- причеп марки «ПГ», типу «B/BRD/22BASNN», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який повернутий ОСОБА_7 – залишити потерпілому, як законному володільцю;
- договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 2322155900:02:003:0722, виготовлений на бланку серії № НТО952142, витяг з Державного реєстру речових прав № 409778311 на вказану земельну ділянку та платіжну інструкцію від 27.01.2025, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції № 2 Житомирського районного управління поліції № 1 ГУНП в Житомирській області – повернути потерпілому ОСОБА_7 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Романівський районний суд Житомирської області, з врахуванням положень частини 2 статті 394 КПК України, шляхом подання апеляції, яка подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1