ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
03.06.2026	Справа № 910/1102/26	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, 
справу № 910/1102/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт оф кукінг"; 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фуд сел";
про стягнення 63 360,64 грн.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арт оф кукінг" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фуд сел" про стягнення заборгованості на суму 46,614,06 грн та пені на суму 16 746,58 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №130924 від 13.09.2024, внаслідок чого виникла спірна заборгованість. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2026 відкрито провадження у справі № 910/1102/26, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.
З метою повідомлення сторін про розгляд справи, судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 11.02.2026 була направлена сторонам в їх відповідні електронні кабінети в системі "Електронний суд", та яка була ними отримана 12.02.2026, про що свідчать повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
13.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Арт оф кукінг" (далі також –позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фуд сел" (далі також – відповідач, покупець) укладено договір поставки № 130924 (далі – договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язаний поставити та передати у власність покупцеві товари (надалі Товар) в асортименті, упаковці та по цінам зазначеним у специфікації та/або видатковій накладній, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором.
Як передбачено п. 2.1. договору, ціна на товар встановлюється в гривнях і узгоджується у підписаній обома сторонами специфікації.
За змістом п. 3.1. договору, поставка товару зі складу постачальника на склад покупця здійснюється силами та за рахунок постачальника. постачальник зобов`язаний надати товар не пізніше 5 днів з моменту узгодження заявки покупця (якщо інше не погоджене сторонами). Поставка Товару здійснюється на умовах DDP (склад покупця) в розумінні термінів Інкотермс в редакції 2010 року, якщо інші умови поставки окремих партій Товару не визначені Сторонами у письмовій формі. 
У п. 3.2. договору сторони погодили, що датою поставки вважається дата підписання покупцем видаткових накладних на Товар.
Згідно з п. 4.1. договору, покупець зобов`язаний сплачувати постачальнику гроші за товар у строк, що не перевищує 31 (тридцять один) день. Строк оплати починає відраховуватися з дня підписання видаткової накладної покупцем, або відповідно умов п. 3.3., 3.3.3. Договору.
Відповідно до п. 4.3. договору, сума, що підлягає оплаті визначається у видаткових накладних на отриманий покупцем Товар. Зазначена у видаткових накладних сума оплати має відповідати цінам, визначеним у специфікації. Якщо зазначена у видаткових накладних сума, не відповідає цінам, визначеним у специфікації, така видаткова накладна підлягає коригуванню згідно умов специфікації.
Договір вступає в дію з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2023 pоку (п. 10.1. договору).
За умовами п. 10.5. договору, якщо жодна зі сторін протягом місяця до завершення цього Договору не заявить письмово про його розірвання, він вважається продовженим на кожен наступний рік на тих самих умовах.
Позивач вказує, що на виконання договору поставки постачальник поставив покупцю товару на загальну суму 361 099,80 грн, покупець в свою чергу оплатив товар на суму 314 485,74 грн, однак станом на дату подання позовної заяви покупець не здійснив оплату за поставлений товар у сумі 46 614,06 грн. 
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором поставки.
Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вказує позивач, ним на виконання умов договору здійснено поставку товару на загальну суму 361 099,80 грн, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків взаємних розрахунків станом за період: січень 2024 року - грудень 2025 року між сторонами за договором №130924 від 13.09.2024.
Суд звертає увагу, що вказаний акт підписано лише зі сторони позивача, а відтак не може бути доказом того, що заборгованість у розмірі 46 614,06 грн визнана відповідачем.
Суд наголошує, що матеріали справи не містять доказів направлення вказаного акту на адресу відповідача чи іншим способом, встановленим договором.
Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. 
За приписами частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Суд вказує, що за змістом п. 3.2. договору, датою поставки вважається дата підписання покупцем видаткових накладних на Товар.
Однак, матеріали справи не містять жодної видаткової накладної, яка б підтверджувала поставку товару позивачем відповідачу товару на суму 46 614,06 грн.
Суд наголошує, що матеріали справи взагалі не містять жодних видаткових накладних, які б свідчили про поставку товару позивачем відповідачу.
Згідно з п. 4.1. договору, покупець зобов`язаний сплачувати постачальнику гроші за товар у строк, що не перевищує 31 (тридцять один) день. Строк оплати починає відраховуватися з дня підписання видаткової накладної покупцем, або відповідно умов п. 3.3., 3.3.3. Договору.
Оскільки матеріали справи не містять відповідних видаткових накладних, то, відповідно, судом не може бути встановлено строк виконання зобов`язання, а відтак і момент, коли у відповідача виникне обов`язок зі сплати грошових коштів і той факт, чи прострочив відповідач виконання свого грошового зобов`язання чи ні.
Таким чином, оскільки матеріали справи не містять доказів здійснення поставки товару позивачем відповідача, то, відповідно, у відповідача відсутній обов`язок на здійснення такої оплати.
Суд наголошує, що за умовами п. 3.3. договору, при поставці кожної партії Товару постачальник повинен надати покупцю: сертифікат якості виробника; висновки санітарно-гігієнічної експертизи (у випадку, якщо товар підпадає під таку експертизу); накладну на товар, та рахунок, підписаний вповноваженою особою постачальника та скріплену печаткою постачальника; товарно-транспортну накладну; інші супровідні документи на Товар, якщо наявність таких документів передбачена діючим законодавством України. 
Однак, позивачем до матеріалів справи не надано жодного доказу, який би в сукупності з іншими доказами підтверджував здійснення поставки та отримання позивачем товару, як-то товарно-транспортну накладну, накладну на товар, та рахунок.
При цьому суд зауважує, що платіжні інструкції №15 від 25.11.2024, №6 від 28.10.2024, №4 від 15.10.2024, №3 від 15.10.2024 на суму 314,485,74 грн свідчать виключно про те, що відповідачем сплачено відповідачу вказану суму грошових коштів за товар згідно з договором.
Факт здійснення позивачем поставки товару відповідачеві загальною вартістю 46 614,06 грн жоден доказ, який наявний в матеріалах справи не підтверджує.
Крім того, позивачем надано до суду претензію щодо невиконання відповідачем умов договору.
Суд вказує, що вказана претензія, яка надана до суду, не містить підпису особи, яка її склала, та, відповідно, зазначення посадового стану такої особи з зазначенням її прізвища та ім`я.
В свою чергу, позивачем до матеріалів справи не надано доказів направлення претензії відповідачеві.
Враховуючи вищевикладене суд вказує, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином не доведений, документально не підтверджений, а відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 46 614,06 грн є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
У зв`язку з відмовою у позові в частині стягнення заборгованості у розмірі 46 614,06 грн, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 16 746,58 грн також не підлягають задоволенню.
Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт оф кукінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-торгівельна компанія "Фуд сел" про стягнення 46 614,06 грн не підлягають задоволенню. 
З огляду на наведене, судовий збір покладаються на позивача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко