КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2026 року м. Київ справа №320/18058/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "Київський річковий порт" (далі - позивач) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м.Києві (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.03.2025 №266680412.
Позивач обґрунтовує свою правову позицію тим, що податкове повідомлення-рішення від 25.03.2025 №266680412 є протиправним, оскільки прийняте без урахування особливостей правового регулювання, встановленого підпунктом 69.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в період дії воєнного стану. Позивач зазначає, що ним було подано податкову декларацію з податку на прибуток від 21.05.2022 №9433354882, відповідно до якої визначено грошове зобов`язання у сумі 2 898 789,00 грн, яке фактично було сплачено частинами у 2022 році. При цьому позивач вказує, що на момент виникнення податкового обов`язку діяли норми, які передбачали звільнення від відповідальності у разі неможливості своєчасного виконання такого обов`язку. Крім того, позивач посилається на принцип правової визначеності та презумпції правомірності рішень платника податків, а також зазначає про відсутність належного обґрунтування висновків контролюючого органу. Також позивач вважає, що контролюючим органом неправильно визначено строки виконання податкового обов`язку та безпідставно застосовано штрафні санкції.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Київського окружного адміністративного суду справа №320/18058/25 передана до розгляду судді Парненко В.С.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі №320/18058/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
В матеріалах справи наявні:
-відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти позову та зазначає, що камеральною перевіркою, оформленою актом від 27.02.2025 №16729/ж5/26-15-04-12-01, встановлено факт несвоєчасної сплати узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на прибуток. Відповідач вказує, що податкові декларації позивача подані та грошові зобов`язання сплачені з порушенням строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим правомірно застосовано штрафні санкції відповідно до статті 124 Податкового кодексу України. Крім того, відповідач посилається на те, що позивач мав можливість своєчасно виконати податковий обов`язок, що підтверджується рішенням Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.12.2022 №33/31-00-04-02-02-37. Також відповідач зазначає, що обставини воєнного стану не звільняють від відповідальності у випадку наявності можливості виконання податкового обов`язку. На підставі викладеного відповідач вважає податкове повідомлення-рішення законним та таким, що не підлягає скасуванню.
-відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої позивач зазначає, що доводи відповідача є безпідставними, оскільки інформація, на яку він посилається, не підтверджується матеріалами камеральної перевірки. Позивач наголошує, що контролюючим органом не доведено наявність можливості своєчасного виконання податкового обов`язку у визначені строки. Крім того, позивач вказує, що рішення від 07.12.2022 №33/31-00-04-02-02-37 не містить конкретизації податкових обов`язків та строків їх виконання, а тому не може бути належною підставою для застосування штрафних санкцій. Також позивач підкреслює, що фактично здійснював поетапну сплату податкового зобов`язання, що свідчить про відсутність наміру ухилення від виконання обов`язку. У зв`язку з цим позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та у порядку статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку Приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт» щодо дотримання термінів сплати (перерахування) узгоджених сум грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств.
За результатами проведеної перевірки складено акт про результати камеральної перевірки від 27.02.2025 №16729/ж5/26-15-04-12-01, згідно з висновками якого встановлено порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме порушення термінів сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з податку на прибуток.
На підставі зазначеного акта перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.03.2025 №266680412, яким на підставі статті 124 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгодженого грошового зобов`язання з податку на прибуток у загальному розмірі 288 944,57 грн.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України), у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 36.1 статті 36, пункту 54.1 статті 54 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктом 31.1 статті 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункту 57.1 статті 57 ПК України).
За змістом пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з вимогами пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
В силу приписів пункту 57.4 статті 57 ПК України, пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.
Зміст положень зазначених норм закону надає підстави стверджувати, що обов`язок зі сплати грошового зобов`язання у платника податків виникає з наступного дня за днем узгодження такого зобов`язання і має бути виконаний протягом десяти календарних днів. У разі оскарження до суду податкового повідомлення-рішення днем узгодження грошового зобов`язання є день набрання законної сили судовим рішенням.
Несплачені грошові зобов`язання у встановлений законом строк - протягом 10 календарних днів, наступних за днем їх узгодження, яке відбувається в день набрання законної сили судовим рішенням, є податковим боргом платника податків, з виникненням якого контролюючий орган має вжити заходів для його погашення, зокрема надіслати платникові податкову вимогу щодо погашення суми податкового боргу
Аналогічна правова позиція викладена у в постанові Верховного Суду від 09.06.2020 у справі № 810/272/16.
Статтею 124 ПК України передбачена відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків.
Так, відповідно до пункту 124.1. статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Виходячи із змісту вказаної норми, розмір штрафної (фінансової) санкції встановлений у відсотках до погашеної суми податкового боргу, відтак сума штрафної санкції за порушення строку сплати узгоджених сум грошових зобов`язань розраховується за період з дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, і до дня фактичної сплати боргу. При цьому штрафна санкція нараховується на суму фактичної сплати в залежності від кількості днів затримки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.
Отже, юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує відповідальність у вигляді штрафу за передбачуваною нормою ПК України, є обов`язок доведення контролюючим органом складу такого правопорушення, тобто, на основі достовірних і достатніх доказів установити обставини порушення платником податків строків сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, за наявності яких така відповідальність застосовується.
Ключовим в даному аспекті значиться словосполучення порушення термінів сплати узгодженої суми податкових зобов`язань.
Судом встановлено, що ПАТ "Київський річковий порт" подано податкові декларації з податку на прибуток, за якими визначено грошові зобов`язання, однак їх сплата здійснювалась з порушенням встановлених строків, що не заперечується самим позивачем.
При цьому суд зазначає, що позивачем фактично не спростовується обставина несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання, однак останній заперечує правомірність визначення контролюючим органом розміру штрафних санкцій.
З матеріалів справи вбачається, що:
— за податковою декларацією №9433354882 від 21.05.2022 (за 2021 рік) граничний строк сплати податкового зобов`язання припадав на 01.08.2022, однак фактична сплата здійснювалась позивачем частинами у період з вересня по грудень 2022 року, що свідчить про наявність прострочення понад 30 календарних днів, у зв`язку з чим застосування штрафу у розмірі 10 відсотків до відповідних сум є правомірним;
— за податковою декларацією №9243574577 від 15.11.2022 (за півріччя 2022 року) граничний строк сплати визначено як наступний день після подання декларації, тобто 16.11.2022, тоді як фактична сплата здійснювалась із затримкою, що перевищує 30 календарних днів, що також формально є підставою для застосування штрафу у розмірі 10 відсотків;
— за податковою декларацією №93243580734 від 15.11.2022 (за три квартали 2022 року) граничний строк сплати припадав на 22.11.2022, тоді як фактична сплата відбулася у період квітень–травень 2023 року, тобто із затримкою понад 30 календарних днів, що обумовлює застосування штрафу у розмірі 10 відсотків;
— за податковою декларацією №9309225457 від 01.03.2023 (за 2022 рік) граничний строк сплати визначено як 14.03.2023, тоді як фактична сплата здійснена у травні 2023 року, що також свідчить про затримку понад 30 календарних днів;
— водночас за податковою декларацією №9113578839 від 16.05.2023 (за перший квартал 2023 року) граничний строк сплати припадав на 23.05.2023, тоді як фактична сплата здійснена 02.06.2023, тобто із затримкою, яка не перевищує 30 календарних днів, у зв`язку з чим до таких правовідносин підлягав застосуванню штраф у розмірі 5 відсотків.
Таким чином, аналіз наведених обставин свідчить про те, що у спірних правовідносинах наявні як випадки прострочення понад 30 календарних днів, так і випадки прострочення до 30 календарних днів включно, що прямо впливає на розмір штрафних санкцій відповідно до статті 124 Податкового кодексу України.
Разом з тим, контролюючим органом при винесенні податкового повідомлення-рішення від 25.03.2025 №266680412 не було здійснено належного розмежування таких періодів прострочення та, як наслідок, неправильно застосовано розмір штрафних санкцій, зокрема, до сум, за якими затримка не перевищувала 30 календарних днів, безпідставно застосовано штраф у розмірі 10 відсотків замість 5 відсотків.
При цьому належних доказів, які б підтверджували правильність здійсненого розрахунку штрафних санкцій саме у більшому розмірі, відповідачем суду не надано.
Суд також надає оцінку доводам позивача, викладеним у відповіді на відзив, щодо відсутності у нього можливості своєчасного виконання податкового обов`язку у зв`язку із запровадженням воєнного стану, зупиненням господарської діяльності та впливом обставин непереборної сили, а також щодо неправомірності висновків контролюючого органу, викладених у рішенні Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.12.2022 №33/31-00-04-02-02-37.
Оцінюючи зазначені доводи, суд виходить з того, що вони спрямовані на обґрунтування відсутності вини позивача у порушенні строків сплати податкового зобов`язання та, відповідно, на звільнення від фінансової відповідальності в цілому. Водночас, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, обставина несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання позивачем фактично не спростовується, а тому питання наявності чи відсутності об`єктивних причин такого прострочення не є визначальним для вирішення даного спору в межах заявлених позовних вимог.
У зв`язку з цим доводи позивача щодо впливу воєнного стану, зупинення діяльності та інших обставин не впливають на правильність застосування положень статті 124 Податкового кодексу України в частині визначення розміру штрафу залежно від тривалості прострочення.
Крім того, навіть за умови оцінки таких доводів по суті, суд зазначає, що їх наявність не звільняє контролюючий орган від обов`язку правильно застосовувати норми матеріального права та здійснювати коректний розрахунок фінансових санкцій відповідно до вимог Податкового кодексу України.
Таким чином, наведені позивачем у відповіді на відзив доводи не спростовують встановленого факту порушення строків сплати податкового зобов`язання та не впливають на висновки суду щодо неправомірності визначення відповідачем розміру штрафних санкцій.
За таких обставин податкове повідомлення-рішення від 25.03.2025 №266680412 підлягає скасуванню як таке, що прийняте з порушенням вимог податкового законодавства в частині правильності визначення розміру фінансових санкцій, при цьому контролюючий орган не позбавлений права визначити суму штрафних санкцій відповідно до вимог законодавства, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не змінює.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем під час розгляду справи було сплачено судовий збір на суму 4334,17 грн. 
З огляду на те, що адміністративний позов задоволено, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 4334,17 грн.
Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,– задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.03.2025 №266680412.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві на користь Публічного акціонерного товариства "Київський річковий порт" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4334,17 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.