Справа № 692/553/26
Провадження № 2/692/572/26
03.06.26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року с-ще Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Левченко Л.О.
за участю секретаря Савенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, 

УСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. 
Позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» обґрунтовує тим, що 12.01.2021 між ТОВ «Партнер Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2/35218232. Сума кредиту становить 7000,00грн., строк кредиту: 365 днів, комісія за видачу кредиту: 1960,00грн. та проценти за договором: 2,00% від суми кредиту в день.
Вказує, що відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи передбачені договором платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
28.12.2023 між ТОВ «Партнер Фінанс» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке у подальшому змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір факторингу № 01.02-93/23, відповідно до якого було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед первісним кредитором за договором № 2/35218232 від 12.11.2021.
Згідно розрахунку заборгованості до договору № 2/35218232 від 12.11.2021 заборгованість ОСОБА_1 станом на дату подання позову складає: 58100,00грн. з яких: заборгованість за основним боргом: 7000,00грн., заборгованість за процентами: 49140,00грн., заборгованість за комісією: 1690,00грн.
Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 58100,00грн. та судовий збір у розмірі 2662,40грн. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 09.04.2026 відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 
Від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив, про дату та час судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надсилав.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що згідно Кредитного договору № 2/35218232 від 12.11.2021, його сторонами є ТОВ «Партнер Фінанс» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник). 
Згідно п. 1.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі встановленому цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти а також інші платежі за договором у порядку та строки, передбачені договором, зокрема, графіком платежів.
Сторони погодили істотні умови договору, зокрема, суму кредиту: 7000,00грн., строк кредиту: 365 днів, комісію за видачу кредиту: 28% від суми кредиту, що становить 1960,00грн., проценти за договором, що сплачуються за фіксованою процентною ставкою 730% річних, тобто 2% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Загальний розмір відсотків: 49140,00грн.
Згідно п. 4.4.1 Договору позичальник зобов`язаний забезпечити повне та своєчасне повернення кредиту та сплати процентів за договором, а також дотримання всіх покладених зобов`язань.
Розділом 9 Договору є графік платежів, відповідно до якого дата видачі кредиту: 12.11.2021, чиста сума кредиту: 7000,00грн. Дата платежу: з 25.11.2021 по 11.11.2022, всього 27 дат платежів. Сума платежу за розрахунковий період, всього: 58100,00грн. Сума кредиту за договором/погашення суми кредиту: 7000,00грн. проценти за користування кредитом: 49140,00грн. Комісія за надання кредиту: 1960,00грн. Реальна річна процентна ставка:69063% Загальна вартість кредиту: 58100,00грн. 
Згідно Розрахунку заборгованості за договором № 2/35218232 від 12.11.2021 ТОВ «Свеа Фінанс», складеного 28.12.2023, боржник ОСОБА_1 , первісний кредитор: комісія за видачу позики: 1960,00грн. Період нарахування заборгованості: з 12.11.2021 про 11.11.2022. Проценти нараховувались у період з 26.11.2021 по 11.11.2022. Відомості про оплати: 0,00грн. Право вимоги відступлено до ТОВ «Свеа Фінанс» 28.12.2023. Заборгованість за сумою позики: 7000,00грн., заборгованість за комісією: 1960,00грн., заборгованість за процентами за позикою: 49140,00грн., загальна сума заборгованості: 58100,00грн.
Відповідно до договору факторингу № 01.02-91/23 від 28.12.2023, укладеного між ТОВ «Партнер Фінанс» (клієнт) та ТОВ «Ровен Інвест Україна» (фактор), клієнт відступає фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту фінансування за відступлення прав вимоги за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором. Загальна сума заборгованості, що відступається: 1203463576,46грн.
Згідно копії платіжної інструкції № 9408 від 29.12.2023 ТОВ «Росвен Інвест Україна» переказало ТОВ «Партнер Фінанс» кошти у розмірі 1100076,09 грн. як оплата фінансування згідно договору факторингу № 01.02-91/23 від 28.12.2023, без ПДВ.
Згідно витягу з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу в електронному вигляді до договору факторингу № 01.02-91/23 від 28.12.2023, за № 1857 вказано відомості про боржника ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , номер кредитного договору 2/35218232 від 12.11.2021, сума кредиту: 7000,00грн., дата закінчення договору: 12.11.2022, кількість днів прострочення: 758, сума основного боргу: 7000,00грн., сума нарахованих процентів: 49140,00грн., сума заборгованості по комісії: 1960,00грн., загальна сума заборгованості: 58100,00грн.
Згідно рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» № 1 від 25.03.2024 ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс».
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Факт укладення кредитного договору, а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Вказаним Кредитним договором позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.
ОСОБА_1 усунувся від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та відсотками. 
Тому суд погоджується з вимогою про стягнення заборгованості за сумою кредиту у розмірі 7000,00грн. та сумою заборгованості за відсотками: 49140,00грн., а всього на суму 56140,00грн.
Щодо вимоги про стягнення комісії на суму 1960,00грн. суд зазначає наступне.
Пунктом 1.5 Договору кредиту передбачено комісію за видачу кредиту у розмірі 28,00% від суми кредиту, що становить 1960,00грн.
Згідно норм ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Нормами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про споживче кредитування» передбачена заборона вимагати від споживача укладення договору про споживчий кредит як обов`язкової умови придбання будь-яких товарів чи послуг у кредитодавця або у його спорідненої чи пов`язаної особи.
Згідно ч. 5 ст. 12 вказаного Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено номативно-правовими актами.
Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.
У Кредитному договорі № 2/35218232 від 12.11.2021 зазначено, що комісія нараховується за видачу кредиту, що суперечить вищевикладеним вимогам закону, які забороняють встановлювати будь-яку зустрічну оплату з боку позичальника за надання кредиту.
Тому вимога про стягнення комісії за видачу кредиту у розмірі 1960,00грн. до задоволення не підлягає.
Враховуючи викладене з відповідача на користь позивача належить стягнути суму заборгованості за кредитним договором № 2/35218232 від 12.11.2021 у загальному розмірі 56140,00грн., що включає суму заборгованості за тілом кредиту та відсотками. 
Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2662,40грн., тому належить стягнути з відповідача на користь позивача, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2572,58грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 15,16, 141, 268, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 512, 526, 612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд 
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (код за ЄДРПОУ 37616221) заборгованість за Кредитним договором № 2/35218232 від 12.11.2021 у сумі 56140,00грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судовий збір у розмірі 2572,58грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.
Сторони по справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», код за ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Л.О. Левченко