Справа №: 398/6999/25	

провадження №: 2-др/398/21/26
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
Іменем України 
"22" травня 2026 р. м.Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого судді – Голосеніної Т.В.
за участю секретаря судового засідання –Шаповал І.Ф.
розглянувши у судовому засіданні в м. Олександрії заяву представника позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - адвоката Ушакевич Марини Петрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувала на розгляді цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
29.04.2026 року у справі ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позов АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ «Акцент-Банк», заборгованість за кредитним договором №№ б/н від 29.05.2023 року, яка станом на 14.07.2025 рік складає 35878 (тридцять п`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 84 коп., з яких 24988,58 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 10890,26 грн. – заборгованість за відсотками, також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн.. 44 коп. судовий збір.
14.05.2026 року представник позивача Ушакевич М.П. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, відповідно до якої зазначив, що позивачем при зверненні до суду заявлялася ще одна вимога, а саме про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, проте при ухваленні рішення зазначене питання вирішено не було.
Просить стягнути з ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20200 грн.
Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Сторони у судове засідання не заявилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки не повідомили, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. 
Так, судом встановлено, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду 29 квітня 2026 року по справі за позовом АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ «Акцент-Банк», заборгованість за кредитним договором №№ б/н від 29.05.2023 року, яка станом на 14.07.2025 рік складає 35878 (тридцять п`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 84 коп., з яких 24988,58 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 10890,26 грн. – заборгованість за відсотками, також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн.. 44 коп. судовий збір.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивачем при звернені до суду з позовної заявою, окрім вимог про стягнення судового збору, також заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 20200 грн.
Окрім цього, на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення та надано докази понесення витрат на правничу допомогу.
Дослідивши повно і всебічно матеріали справи, суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, на підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги від 08.04.2025 року №22012025, відповідно до п.4 зазначено, що винагорода за надання правничої допомоги складає – загальна вартість 21200 грн.
Відповідно до акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22012025 від 08.04.2025 року зазначено наступне:
вивчення матеріалів справи, аналіз законодавства – 1000 грн.;
перевірка комплектності документів, визначення підсудності справи, розрахунок суми судового збору та надання клієнту реквізитів для сплати – 500 грн.;
підготовка та направлення позовної заяви до суду – 7200 грн.;
моніторинг справи в суді та написання процесуальних документів по справі за необхідності – 5100 грн.;
отримання виконавчого листа – 1000 грн.;
перевірка судового рішення та виконавчого документа на відповідність обов`язкових реквізитів – 400 грн.; 
написання заяви про примусове виконання рішення – 5000 грн.
Всього сплачено 20200 грн.
Перевіривши вищенаведену вартість послуг наданих адвокатом суд зазначає, наступне.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 03.12.2025 року позов про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом на користь АТ «Акцент-Банк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Судові засідання були призначені на 29.01.2026 рік та 29.04.2026 рік та 29.04.2026 року заочним рішення позов було задоволено.
Перевіривши матеріали цивільної справи судом встановлено, що представником позивача не було подано жодного іншого процесуального документу, окрім позову, особисто представник позивача участі у судовому засіданні не приймав.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Таким чином судом встановлено, що представником фактично виконані наступні роботи – вивчення матеріалів справи, перевірка комплексності документів, підготовка та направлення позовної заяви до суду – загальна вартість 8700 грн., проте, на думку суду зазначена сума витрат є завищеною.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, яка також зазначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2021 по справі №620/1958/19, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
При цьому, судом враховано незначну складність даної категорії справ, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, спірні правовідносини не є новими у судовій практиці, а тому підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.
Крім того, суд враховує, що суть надання позивачу адвокатом правничої допомоги зводилась до написання та направлення позовної заяви до суду, розгляд справи проведено у спрощеному провадженні з повідомленням сторін у справі.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що спів став на з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Суд вказує на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
В даній справі судом враховано незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, спірні правовідносини не є новими у судовій практиці, а тому підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала затрат значного часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу.
Таким чином, суд вважає, що заявлені позивачем до відшкодування 20200,00 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг) із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).
Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 4000,00 грн.
Керуючись ст. ст.141, 270,280-282 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву представника позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - адвоката Ушакевич Марини Петрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №398/6999/25 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - адвоката Ушакевич Марини Петрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», ЄДРПОУ 14360080,судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», місцезнаходження: вул. Батумська, 11, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 14360080.
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце рестрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В.Голосеніна