Справа №461/3343/26
Провадження №3/461/1374/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2026 року, суддя Галицького районного суду м.Львова Мироненко Л. Д., при секретарі Божик М.І., за участі представника Львівської митниці Лубоцького Б.І., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Юрчака В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:
громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання – АДРЕСА_1 , закордонний паспорт № НОМЕР_1 від 10 грудня 2025 року,
за ч.3 ст. 471 Митного кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

З даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення вбачається, що 15 квітня 2026 року близько 00 години 17 хвилин гр. України ОСОБА_1 на автомобілі марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 319 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_2 прямував з Республіки Польща в Україну, з приватної поїздки, в якості водія разом з 8-ма пасажирами через МАПІ «Шегині» Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу митного контролю - «Зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.
При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля в багажному відділенні транспортного засобу (без ознак приховування) було виявлено товар, який підлягає обов`язковому декларуванню або який належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження, а саме: «Касовий апарат, бувший у вжиту трової марки NATIONAL, номер моделі 356-G, серійний номер НОМЕР_3 , вагою 54 кг.
У своїх поясненнях від 15.04.2026 гр. України ОСОБА_1 зазначив, що завантажував коробки зі складу в Данії і про те, що в одній з них знаходиться виявлений «Касовий апарат» йому не було відомо.
Відповідно до п.57 ст.4 МК України товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. 
Згідно із ч.5 ст. 374 МК України культурні цінності за кодами 9701 21 00 00, 9701 22 00 00, 9701 29 00 00, 9701 91 00 00, 9701 92 00 00, 9701 99 00 00, 9702 10 00 00, 9702 90 00 00, 9703 10 00 00, 9703 90 00 00, 9704 00 00 00, 9705 10 00 00, 9705 21 00 00, 9705 22 00 00, 9705 29 00 00, 9705 31 00 00, 9705 39 00 00, 9706 10 00 00, 9706 90 00 00 згідно з УКТ ЗЕД, виготовлені 50 і більше років тому, незалежно від їх вартості та способу переміщення через митний кордон України, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для підприємств.
Представник Львівської митниці в судовому засідання зазначив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч.3 ст. 471 МК України.
Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Юрчак В.В. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 свою вину визнає та просить суворо не карати, а касовий апарат був ввезений не з метою використання у господарській діяльності, а як предмет домашнього декору. 
Заслухавши думку представника Львівської митниці, представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку.
Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення – передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає в себе об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.
Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Об`єктом порушень митних правил є суспільні відносини, які виникають в галузі державного управління, охороняються законодавством, що встановлює митні правила, і яким завдається шкода у випадку вчинення митних правопорушень.
Об`єктивною стороною порушень митних правил є зовнішній прояв суспільно-небезпечного посягання на об`єкт, що перебуває під охороною адміністративно-правових санкцій. Об`єктивну сторону характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діяннями й наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення порушень митних правил.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно з ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант та митний представник несуть відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.  Пунктом 1 ч. 1 ст. 265 Митного кодексу України визначено, що декларантом має право виступати: особа, яка самостійно здійснює декларування у власних інтересах та від власного імені (утримувач митного режиму). 
Відповідно до пунктів 1, 2, 4 ч. 1 ст. 266 Митного кодексу України, декларант зобов?язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу забезпечити пред`явлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення для митного контролю митного оформлення; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу. 
Згідно з ч. 4 статті 266 Митного кодексу України у разі декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення утримувачем митного режиму від власного імені або його прямим митним представником передбачену цим Кодексом відповідальність за невиконання обов?язків декларанта, передбачених частиною першою цієї статті, несе утримувач митного режиму.
Факт вчинення ОСОБА_1 митного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України підтверджується даними, що містяться в:
- протоколі про порушення митних правил №0551/UA209000/2026 від 15.04.2026 р.;
- письмових поясненнях ОСОБА_1 ;
- митній декларації заповненій ОСОБА_1 ;
- акті проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу;
- висновком експерта від 30.04.2026 року;
- копії контрольного талону.
Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні митного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.471 МК України, а саме у недекларуванні товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони щодо ввезення на митну територію України, які переміщуються громадянами.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини і майновий стан, суд приходить до висновку, що на останню, слід накласти штраф в межах встановлених санкцією ч.3 ст.471 МК України із конфіскацією товарів що були безпосереднім предметом правопорушення.
Згідно ст. 519 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи. До витрат у справі про порушення митних правил належать також кошти, що виплачуються експерту за виконання його обов`язків та за роботу, виконану за дорученням митного органу, виплати добових, компенсації на проїзд до митного органу і назад та наймання приміщення, а також кошти, одержані свідком на відшкодування витрат, пов`язаних з викликом для дачі пояснень.
Відповідно до ст. 520 МКУ, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ДСА України судовий збір у розмірі 665,60 грн., а на користь Львівської митниці витрати на зберігання товару у сумі 363, 37 грн.
Керуючись ст.ст. 471 МК України, ст.ст.40-1,283 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп.
Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил №0551/UA209000/2026 від 15.04.2026 року товар - конфіскувати в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 119, 48 грн.
Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя          Л.Д, Мироненко