Справа № 199/9256/25
Провадження № 2-а/201/16/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року суддя Соборного районного суду міста Дніпра - Батманова В.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Соборного районного суду міста Дніпра у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1  до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення від 20.06.2025,-

В С Т А Н О В И В:

До Соборного районного суду міста Дніпра 05 листопада 2025 року за підсудністю з Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява  ОСОБА_1  до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення від 20.06.2025. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2025 суддею визначено суддю Батманову В.В., яка ухвалою від 05.11.2025 прийняла позов до свого провадження та призначила справу до розгляду в спрощеному провадженні.
В обґрунтування позову, позивач зазначав, що 20.06.2025 Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , якою було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 1700 грн. за порушення частини 1 статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Позивач не погоджується з даною постановою, зазначає, що в період з 02.06.2025 по 12.06.2025 перебувала на лікарня ному, що підтверджується листом непрацездатності № 17518652-2032473747-1, відповідно, не мала змоги з`явитись 05.06.2025 до державного виконавця. 
Відповідачу рекомендованим листом з повідомленням було направлено копію позовної заяви та копію ухвали про відкриття провадження по справі.
Представник Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надіслав суду відзив на позов, в якому зазначив, що у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 75028745 державним виконавцем неодноразово викликалась позивач у тому числі для складання протоколу про адміністративне правопорушення, жодних заяв про відкладення розгляду справи до відділу не надходило. Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався ЗУ «Про виконавче провадження, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Враховуючи викладене, просив відмовити у позові.
Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 20, ч.1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст. 257, 286 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, вважаю, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України. За приписами ч. 1, 3, 4 ст. 3 КАС України Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.
Згідно зі ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
При розгляді справи встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2024 по справі № 199/8060/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Гімназії № 26 ДМР, департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, відмовлено в повному обсязі.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02.04.2024 по справі № 199/8060/23 апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено, рішення Амур-Нижньодніпровського район ного суду м. Дніпропетровська від 12.01.2024 - скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_2 до Гімназії № 26 ДМР, департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні - задовольнити. Стягнути із Гімназії № 26 ДМР на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 21 347 грн. 74 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13.08.2023 по 02.04.2024 у розмірі 63 748 грн. 98 коп.
Відповідачем, на підставі виконавчого листа № 199/8060/23 № 2/199/438/23, виданого 29.04.2024 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення із Гімназії № 26 ДМР, департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі у розмірі 21 347 грн. 74 коп. із відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів, та середній заробіток за час затримки розрахунку при зві льненні за період з 13.08.2023 по 02.04.2024 у розмірі 63 748 грн. 98 коп. із відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів було відкрито виконавче провадження № 75028745.
Під час примусового виконання виконавчого провадження № 75028745 відповідачем встановлено, що позивачем вчинено діяння, що містять ознаки адміністративного правопорушення, перед баченого статтею 188-13 КУпАП, що є підставою для складання протоколу про адміністративне пра вопорушення. Державним виконавцем було надіслано Позивачу виклик-повідомлення від 04.06.2025 № 81894, у якому зазначено, що 05.06.2025 у приміщенні відповідача за адресою: 49051, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 42, каб. 3 відносно позивача буде складено протокол про адміністративне правопорушення та зобов`язано позивача з`явитись до держаного виконавця в за значену дату о 15:00 за вказаною адресою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Згодом 20.06.2025 Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , якою було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 1700 грн. за порушення частини 1 статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як визначено у ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови), вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Згідно ст. 188-13 КУпАП, невиконання законних вимог державного виконавця, приватного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання на вимогу державного виконавця, приватного виконавця декларації про доходи та майно, що подається відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", чи зазначення у такій декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну відомостей, які зазначаються у декларації, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також неявка без поважних причин за викликом державного виконавця, приватного виконавця, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 244-21 КУпАП, органи державної виконавчої служби розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з невиконанням законних вимог державного виконавця (ст. 188-13 КУпАП). Від імені органів державної виконавчої служби розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право начальники органів державної виконавчої служби, яким безпосередньо підпорядковані державні виконавці.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як визначено у ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як визначено у ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами ст. 74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Так, в матеріалах справи не міститься докази належного повідомлення позивача про розгляд справи. Зі змісту оскаржуваної постанови, вбачається, що безпосередньо позивача, як фізичну особу, не було завчасно та належним чином повідомлено про час і місце розгляду адміністративної справи.
Крім того, в період з 02.06.2025 по 12.06.2025 позивач перебувала на лікарняному, що підтверджується листом непрацездатності № 17518652-2032473747-1, відповідно, не мала змоги з`явитись 05.06.2025 до державного виконавця.
Відповідно до п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5) (далі - Інструкція) у виклику зазначаються дата, час та місце складання протоколу. Виклик вважається належним чином врученим, якщо надісланий за адресою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто.
Відповідно до ч. 5 п. 5 Інструкції, начальник органу державної виконавчої служби при підготовці розгляду справи про адміністративне правопорушення з`ясовує правильність складання протоколу державним виконавцем. За результатами розгляду справи начальник органу державної виконавчої служби виносить одну з таких постанов: постанова про накладення адміністративного стягнення; постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення.
Тобто, у разі виявлення, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, грубих порушень при складанні державним виконавцем протоколу про адміністративне правопорушення начальник органу державної виконавчої служби виносить постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення.
У п. 5 ХІV Інструкції передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності зазначеної особи заяву може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло письмове повідомлення про відкладення розгляду справи. В той же час, Начальник органу державної виконавчої служби при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення з`ясовує, зокрема, сповіщення осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце розгляду.
Крім того, позивача не було повідомлено про розгляд вказаної справи, за результатом якої винесено оскаржувану постанову, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не могла скористатись своїм правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, що дає підстави для скасування вказаної постанови.
Частина 1 ст. 9 КУпАП вказує, що адміністративним правопорушенням ( проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У розумінні ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених в постанові про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , а відтак сумніви з приводу відсутності вини позивача відсутні, оскільки наявні у справі докази, а саме постанова, не дають підстав вважати про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 188-13 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі N 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.02.2019 у справі №127/163/17-а, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)( ст. 90 КАС України ).
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування спірної постанови.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови, та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.
У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 255, 2565, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 46, 72, 77, 229, 241-256, 257, 286 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1  до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення від 20.06.2025 – задовольнити.
Постанову про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст. 188-13 КУпАП, винесену 20.06.2025 начальником Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) – скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 188-13 КУпАП відносно ОСОБА_1  закрити.
Стягнути з Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь  ОСОБА_1  витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.
Апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:  В.В. Батманова