НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 680/192/26
2/680/287/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі судді Олійник А.О.,
з участю секретаря судового засідання Максимчука С.М.,

учасники справи:
позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Позика», 
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
установив:
Зміст позовних вимог та позиції учасників справи 
У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі – ТОВ «ФК «Позика») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» (далі – ТОВ «ФК «Ірбіс») у електронній формі було укладено кредитний договір №43810734 від 21 листопада 2021 року, який підписаний одноразовим ідентифікатором. Відповідно до якого ТОВ «ФК «Ірбіс» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн, шляхом перерахування на картковий рахунок, на умовах строковості, платності, з можливістю пролонгації договору, а позичальник зобов`язався повернути вказані суми та сплатити відсотки за користування кредитними коштами на умовах визначених договором. 
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» було укладено договір факторингу №01092025/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Ірбіс» відступило на користь ТОВ «ФК «Позика» право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за кредитним договором №43810734 від 21 листопада 2021 року, що укладений між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 . 
Відповідач не виконувала належним чином зобов`язання за кредитним договором №43810734 від 21 листопада 2021 року, у результаті чого виникла заборгованість за договором у сумі 31 589,40 грн, з яких: 9 291 грн – заборгованість за тілом кредиту, 22 298,40 грн – заборгованість за процентами, яку позивач  просив стягнути з відповідача, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500 грн.
Відповідач ОСОБА_1 у заявах по суті справи просила відмовити у позові повністю. Заперечуючи проти позовних вимог вказала, що додатковий договір № 1 від 01.01.2022 та додатковий договір № 2 від 13.02.2022 до кредитного договору №43810734 від 21.11.2021, якими встановлюються новий строк кредитування, вона не підписувала. Такі додаткові договори укладені з порушенням Закону України «Про електронну комерцію» та суперечать сталій практиці Верховного Суду. Зазначає, що електронні підписи (ідентифікатори) «571888» у додаткових договорах, які начебто укладені у різні дати, мають повністю ідентичні ідентифікатори, як у першому договорі. Крім того розрахунок заборгованості за кредитним договором не містить повної інформації про рух коштів та свідчить про оплату лише 19 857 гривень 46 копійок, а відтак заборгованість за договором відсутня, оскільки строк протягом якого первісний кредитор мав права нараховувати проценти закінчився. 
Представник позивача ТОВ «ФК «Позика» - Міньковська А.В. подала відповідь на відзив у якому на спростування доводів відповідача зазначила, що укладений кредитний договір №43810734 від 21.11.2021 між первісним кредитором ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 цілком відповідає Закону України «Про електронну комерцію». Вказує, що твердження відповідача щодо не укладення нею додаткових угод, якими продовженого строк кредитування є безпідставними, оскільки кредитний договір та додаткові угоди підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором «571888». Вказаний код – це унікальний код клієнта у системі, який підтверджує, що саме він (після проходження авторизації через SMS, додаток або біометрію) наклав підпис, а тому такий його ідентифікатор залишається незмінним для всіх документів, у тому числі для додаткових договорів, які за своєю юридичною природою є невід`ємною частиною основного договору. Укладення договору стало можливим виключно після авторизації відповідача в особистому кабінеті на сайті кредитора. Вважає, що примірники договорів є оригіналами електронних доказів, такі договори не визнані недійсними, а тому створюють презумпцію правомірності правочину. 
Первісний кредитор через платіжного оператора ТОВ «УПР» надав відповідачу кредитні коштів шляхом їх перерахування на платіжний рахунок зазначений відповідачем у особистому кабінеті. Розмір заборгованості за кредитним договором у частині нарахування відсотків відповідає положенням договору, розрахунок проведений із застосуванням пільгової та стандартної процентної ставок та строку кредиту узгодженого між сторонами у кредитному договорі та додаткових угодах до нього. Також при здійсненні розрахунку заборгованості за кредитором враховані сплачені відповідачем кошти для погашення заборгованості. Натомість позиція відповідача спрямована виключно на уникнення виконання грошових зобов`язань, без надання суду жодних належних доказів на підтвердження своїх заперечень.
Представник позивача ТОВ «ФК «Позика» у судове засідання не з`явилася, у заявах по суті справи вказала про розгляд справи без її участі. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, у запереченні вказала про розгляд справи без її участі.

Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін.

Процесуальні дії у справі
25 березня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
21 квітня 2026 року розгляд справи відкладено у зв`язку з витребуванням доказів.
Фактичні обставини справи, встановлені судом 
21 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 43810734 (далі – Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 571888, відповідно до умов якого товариство надає кредит клієнту у розмірі 10 000 гривень 00 копійок, з оплатою по процентній ставці, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити передбачені цим договором проценти у строки та на умовах даного договору (пункт 3.1 Договору) (арк. спр. 8-13).
За користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3%. Стандартна процентна ставка застосовується у межах строку, визначеного у п. 4.2. цього Договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою клієнта  (пункти 1.2, 1.3, 1.4 Договору).
Пільгова процентна ставка 2% - 30 календарних днів з 21.11.2021 по 21.12.2021 (п.3.2.1 Договору). 
Стандартна процентна ставка 3% - 60 календарних днів з 22.12.2021 по 19.02.2022 (п. 3.2.2 Договору). 
Клієнт зобов`язується повністю повернути кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за Кредитом до 19.02.2022 року шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок товариства (п. 4.2 Договору). 
Видача (надання) товариством кредиту клієнту за цим Договором проводиться протягом трьох операційних банківських дні з моменту укладення цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені клієнтом у Особистому кабінеті, та, яка визначена клієнтом у якості Основної платіжної картки (п. 4.1 Договору). 
Графіком платежів за договором доведено до відома ОСОБА_1 інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (арк. спр. 13 на звороті).
ТОВ «УПР» повідомило ТОВ «ФК «Ірбіс» про успішне перерахування 21 листопада 2021 року о 21:21 на платіжну карту № НОМЕР_1 коштів у сумі 10 000 гривень (арк. спр. 28). 
Даними відповіді АТ «УніверсалБанк» від 22 квітня 2026, випискою про рух коштів по карті підтверджується, що на ім`я  ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 21 листопада 2021 року о 21:21 зараховано платіж у розмірі 10 000 грн (арк. спр. 93-95).
01 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 43810734 (далі – Додатковий договір №1), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 571888, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди, що: наступний пільговий період за Договором складає:30 календарних днів, який обчислюється з 01.01.2022 по 31.01.2022; стандартний період за Договором складає: 60 календарних днів, який обчислюється з 01.02.2022 по 01.04.2022 (п.2.2 Додаткового договору №1). 
Сторони домовились, що клієнт зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити проценти, що були нараховані за Кредитом до 01.04.2022 (п. 2.3 Додаткового договору №1). 
Із врахуванням змін щодо строку кредитування сторонами підписано оновлений графік платежів за договором, який доведено до відома ОСОБА_1 інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (арк. спр. 15). 
13 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір № 2 до договору про надання фінансового кредиту № 43810734 (далі – Додатковий договір №2), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 571888, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди, що: наступний пільговий період за Договором складає:30 календарних днів, який обчислюється з 13.02.2022 по 15.03.2022; стандартний період за Договором складає: 60 календарних днів, який обчислюється з 16.03.2022 по 14.05.2022 (п.2.2 Додаткового договору №2). 
Сторони домовились, що клієнт зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити проценти, що були нараховані за Кредитом до 14.05.2022 (п. 2.3 Додаткового договору №2). 
Із врахуванням змін щодо строку кредитування сторонами підписано оновлений графік платежів за договором, який доведено до відома ОСОБА_1 інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (арк. спр. 17). 
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу №01092025/01, відповідно до умов якого від ТОВ «ФК «Ірбіс» до ТОВ «ФК «Позика» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №43810734 на загальну суму 31 589,40 грн, що підтверджується договором, актом приймання – передавання реєстру боржників, реєстром та витягом з реєстру боржників, платіжним доручення (арк.спр.21-23, ). 

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та відповідачем не спростовано факт переходу права грошової вимоги відпервісного кредитора ТОВ «ФК «Ірбіс» до ТОВ «ФК «Позика» за договором про надання фінансового кредиту № 43810734, укладеними між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 .
Стосовно стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ – це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.
У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» зазначено, що автентифікація – це електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За своїм змістом такий підпис є пін-кодом – алфавітно-цифровою послідовністю, яку отримує особа, що авторизувалася в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.Після отримання ця комбінація має бути введена особою в спеціальне поле на веб-сторінці, і фактично її введення прирівнюється до підписання договору з боку авторизованої особи.
Загалом підпис одноразовим ідентифікатором є одним із видів електронних підписів, який не обов`язково має бути нанесений чи інакше вбудований у документ, який ним підписується, достатньо того, щоб він будь-яким способом додавався до підписуваного електронного документа або принаймні логічно з ним пов`язувався.
Суд установив, що між відповідачем  ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Ірбіс» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 43810734 від 21 листопада 2021 року.
Вказаний договір укладений в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) «571888», який є вбудованим в електронний договір, тобто факт його використання є очевидним, а зміст договору є зафіксованим (ч. 1 ст.207 ЦК України).
Кредитні кошти у розмірі 10 000 грн були перераховані відповідачу  ОСОБА_1 на рахунок платіжної карти НОМЕР_2 , що підтверджуються належними та достовірними доказами - повідомленням ТОВ «УПР» (арк. спр. 28), повідомленням АТ «УніверсалБанк» та випискою про рух коштів по карті ОСОБА_1 (арк.спр.93-95). 
Вказані обставини відповідач не оспорює. 
Отже, факт укладення кредитного договору в електронній формі та отримання відповідачем ОСОБА_1 коштів від первісного кредитора ТОВ «ФК «Ірбіс» суд вважає доведеним.
У подальшому позивач ТОВ «ФК «Позика» набув права грошової вимоги до боржника  ОСОБА_1 за договором.
Водночас відповідач заперечує факт укладення (не підписання) додаткового договору № 1 від 01.01.2022 та додаткового договору № 2 від 13.02.2022 до кредитного договору №43810734 від 21.11.2021. Відтак вважає, що зміна строку кредитування не відбулася. 
Частинами першою, другою, третьою, п`ятою статті 100 ЦПК України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Суд задовольнив клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування оригіналів електронних доказів (кредитного договору та додаткових угод до нього). 
На виконання ухвали суду позивач через підсистему Електронний суд надав оригінали електронного договору №43810734 від 21.11.2021, додаткового договору № 1 від 01.01.2022, додаткового договору № 2 від 13.02.2022 з додатками в електронній формі (назва електронного файлу - 2-2-7b19dcc0-3fe1-11f1-a90e-b1371b4a48b9.pdf).
Суд відхиляє доводи відповідача  ОСОБА_1 про те, що додаткові договори нею не підписані виключно через те, що вони підписані такими ж ідентифікаторами як основний договір. 
Закон України «Про електронну комерцію» не містить застережень чи вказівок на те, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором при підписані документів у різні дати має змінюватись. Визначальною ознакою при підписанні договору є введення особою алфавітно-цифрової послідовності, яку отримує особа, що авторизувалася в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції.
У даному контексті суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача, згідно яких одноразовим ідентифікатором «571888», якими підписані усі три договори, це код клієнта у системі, який підтверджує, що саме він (після проходження авторизації через SMS, додаток або біометрію) наклав підпис, а тому такий його ідентифікатор залишається незмінним для всіх документів, у тому числі для додаткових договорів.
Крім того суд зауважує, що пунктами 1.8.1 додаткового договору № 1 від 01.01.2022, додаткового договору № 2 від 13.02.2022 визначені умови їх укладення, зокрема необхідність оплати загальної суми за продовження договору (пільгового періоду та строку кредиту). 
Дані розрахунку заборгованості (арк. спр.18-20) свідчать про те, що станом на дати укладення додаткових договорів 01.01.2022 та 13.02.2022 відповідачем здійсненні платежі з метою погашення заборгованості за кредитом (процентами), що також додатково свідчить про волевиявлення відповідача на укладення додаткових договорів №1, №2 з метою продовження пільгових періодів по сплаті відсотків та продовження строку кредитування. 
Таким чином суд встановив, що додатковий договір № 1, додатковий договір № 2 підписані за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) 571888, який є вбудованим в електронний договір, тобто факт його використання є очевидним, а зміст договорів є зафіксованим (ч. 1 ст.207 ЦК України). 
Відтак строк Договору № 43810734 від 21 листопада 2021 рокуіз врахуванням укладених додаткових договорів закінчується 14 травня 2022 року (п.2.3 Додаткового договору №2). 
Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, загальна прострочена заборгованість за кредитним договором становить 31 587,40 грн, з яких: основний борг – 9 291 грн, сума процентів за користування кредитом – 22 298,40 грн (арк. спр.18). 
Нарахування процентів за користування кредитом здійснено в межах строку кредитування з 21 листопада 2021 року до 14 травня 2022 року (175 днів) за пільговою процентною ставкою 2 % денних та стандартною процентною ставкою 3% денних (п. п. 3.2.1, 3.2.2 Договору). Зокрема, у період з 21.11.2021 по 21.12.2021 ( пільговий період) відповідачу нараховувалися відсотки за користування кредитом за ставкою 2% на день, з 22.12.2021 почав діяти стандартний період, яким передбачена відсоткова ставка 3% на день. 01.01.2022 відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості за кредитом в розмірі 9300 грн, які були зараховані на сплату відсотків за користування кредитними коштами. У зв`язку із укладенням 01.01.2022 Додаткового договору №1 було продовжено строк наступного пільгового періоду на 30 днів з 01.01.2022 по 31.01.2022 та стандартного періоду протягом 60 календарних днів, який обчислюється з 01.02.2022 по 01.04.2022. Відтак у період з 02.01.2022 по 31.01.2022 відповідачу нараховувалися відсотки за користування кредитом в розмірі 2% на день, а з 01.02.2022 почав діяти стандартний період та відсотки за користування кредитом нараховувались за ставкою 3% на день. 08.02.2022, 11.02.2022, 13.02.2022 відповідач здійснила часткове погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 8500 грн, 1500 грн, 557,46 грн відповідно. Також 13.02.2022 був укладений додатковий договір № 2, відповідно до умов якого продовжено строк наступного пільгового періоду на 30 днів з 13.02.2022 по 15.03.2022, та стандартний період протягом наступних 60 календарних днів, який обчислюється з 16.03.2022 по 14.05.2022. 
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредиту повністю відповідає умовам укладеного договору, здійснений в межах строку погодженого сторонами правочину, є таким, що ґрунтується на законних та договірних підставах, а відтак заборгованість підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.
Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідач не спростувала, власних контррозрахунків, доказів належного виконання умов договору, не надала.
Згідно статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Відтак суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у повному обсязі.
Розподіл судових витрат
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в розмірі 2662,40 грн.
Позивачем ТОВ «ФК «Позика» в особі директора Міньковської А.В. 02 січня 2026 року укладено договір про надання правової допомоги №39493634/01 з ФОП Лівак Іванною Миколаївною, яка є адвокатом, про що свідчить свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (арк. спр.44). За умовами п. 1.1 договору виконань зобов`язується надати юридичні послуги (правову допомогу) в обсязі та на умовах передбачених договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами (арк. спр. 40-42). Відповідно до додаткової угоди №43810743 від 16 лютого 2026 року сторони договору №39493634/01 узгодили предмет договору, згідно якого виконавець зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта щодо стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_1 . 
Відповідно до акту надання послуг та опису виконаних робіт від 16 лютого 2026 року згідно Договору №39493634/01 від 02 січня 2026 року, Лівак Іванна Миколаївна надала клієнтові ТОВ «ФК «Позика» послуги, пов`язані із письмовою консультацією клієнта, правовим аналізом спірних правовідносин та наданням правових рекомендацій, складанням позовної заяви, формуванням додатків до позову, на що витрачено 4 годин. Вартість послуг - 5 500 гривень (арк.спр.45,46). 
Відповідач ОСОБА_1 у відзиві вказала про не співмірність витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами та обсягом наданих послуг. 
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст. 137 ЦПК України).
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15).
Зважаючи на критерії визначені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат є розумним, співмірним з ціною позову та виконаною адвокатом роботою у цій справі.
Відповідач не довела неспівмірності витрат на правничу допомогу позивача.
Оскільки позовні вимоги задоволені, а позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову (31 589,40 грн), відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі2 662,40 грн (3 328 х 0,8=2 662,40) та 5 500 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд
ухвалив:
Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» прострочену заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 43810734 від 21 листопада 2021 року, додатковим договором № 1 від 01 січня 2022 року, додатковим договором № 2 від 13 лютого 2022 року, в розмірі 31 589 (тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 40 коп., з яких: 9 291 грн – заборгованість за тілом кредиту, 22 298,40 грн – заборгованість за процентами. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 коп. сплаченого судового збору та 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу, а всього - 8162 (вісім тисяч сто шістдесят дві) гривні 40 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари, Київська область, код ЄДРПОУ - 39493634.
Відповідач:  ОСОБА_1 , місце проживання:  АДРЕСА_1 ,РНОКПП - НОМЕР_3 . 

Суддя А.  О.  Олійник