Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року Справа№200/2267/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
26 березня 2026 року до Донецького окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», надійшла позовна заява адвоката Воінова-Колесова А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про:
- визнання протиправним (незаконним) рішення НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) від 19.03.2026 № 08/4410-26-Вих щодо відмови у звільненні старшого сержанта ОСОБА_2 з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці);
- зобов`язання НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) прийняти рішення про звільнення старшого сержанта ОСОБА_2 з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач з 28.12.2022 проходить військову службу у Державній прикордонній службі України в званні старшого сержанта на посаді техніка другого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону і є батьком трьох дітей неповнолітніх: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому відповідно доп. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» має право на звільнення з військової служби.
28.02.2026 Позивачем був поданий Відповідачу рапорт з підтверджуючими документами (вх. №04.4/19161/26-Вн від 12.03.2026) з проханням звільнити його з військової служби на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Вказаний рапорт було подано у зв`язку з перебуванням на утриманні Позивача трьох дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
За результатом розгляду поданого Позивачем рапорту з підтверджуючими документами про звільнення з військової служби у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років, Відповідачем було прийнято рішення від 19.03.2026 № 08/4410-26-Вих про відмову у звільненні Позивача з військової служби.
Позивач не погоджується з рішенням Відповідача від 19.03.2026 № 08/4410-26 Вих про відмову у звільненні з військової служби у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Від Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ОСОБА_1 та законів України, , сумлінно і чесно являється військовослужбовцем НОМЕР_1 прикордонного загону та проходить військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні.
28 лютого 2026 року Позивачем було подано рапорт (зареєстрований в системі за № 04.4/19161/26-Вн від 12.03.2026 року) з проханням звільнити його з військової служби через сімейні обставини. При подачі рапорту, як підставу для звільнення, Позивач посилається на підпункт «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону 2232-XII, а саме через сімейні обставини, відповідно до абзацу 5 п. 3 ч. 12 ст. 26 «перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці». Вказаний рапорт було розглянуто керівництвом НОМЕР_1 прикордонного загону та надано відповідь № 08/4410-26-Вих від 19.03.2026 року, яким у задоволенні вищезазначеного рапорту було відмовлено у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів про відсутність заборгованості із сплати аліментів.
Вказує, що при подачі рапорту Позивачем не було підтверджено належними документами обставину, на яку він посилається як на підставу для звільнення з військової служби, а саме — відсутність заборгованості зі сплати аліментів. До рапорту було додано «Інформацію з Єдиного реєстру боржників про відсутність відомостей», однак зазначений документ не підтверджує відсутність заборгованості по аліментах. Єдиний реєстр боржників ведеться відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» і містить відомості виключно про осіб, щодо яких відкрито виконавче провадження та наявна заборгованість, що підлягає примусовому стягненню. Водночас відсутність особи у такому реєстрі не свідчить про фактичну відсутність заборгованості, а лише означає, що на момент формування витягу відповідна інформація не була внесена до реєстру або відсутнє виконавче провадження. Отже, цей документ не є підтвердженням належного виконання аліментних зобов`язань. Крім того, поданий документ не відповідає вимогам до офіційних документів, які подаються військовослужбовцем для вирішення кадрових питань. Він не містить належного засвідчення, зокрема відсутні реквізити, що підтверджують його достовірність, такі як підпис уповноваженої особи, печатка або інші засоби офіційної верифікації документа. У зв`язку з цим він не може вважатися офіційним документом, який має юридичну силу та може бути покладений в основу прийняття управлінського рішення.
22 квітня 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив відповідно до якої сторона Позивача не погоджується з доводами наведеними у відзиві на позовну заяву, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Вказує, що твердження Відповідача про те, що що відсутність особи у Єдиному реєстрі боржників не підтверджує відсутність заборгованості, є юридично неспроможним. Відповідач у відзиві визнає, що реєстр містить відомості виключно про осіб, щодо яких відкрито виконавче провадження та наявна заборгованість, що підлягає примусовому стягненню.
Вважає, що посилання Відповідача на те, що відсутність відомостей у реєстрі може бути пов`язана з невнесенням інформації або відсутністю виконавчого провадження, не може бути прийняте судом, оскільки такі припущення не підтверджені жодними доказами та носять виключно гіпотетичний характер. В адміністративному судочинстві обов`язок доведення правомірності свого рішення покладається саме на суб`єкта владних повноважень, проте Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження наявності у Позивача фактичної заборгованості зі сплати аліментів.
Також, вважає безпідставними твердження Відповідача, щодо неналежного оформлення поданого документа, оскільки, інформація з Єдиного реєстру боржників формується в електронній формі відповідно до вимог законодавства та має юридичну силу без необхідності додаткового засвідчення підписом чи печаткою. Чинне законодавство не містить вимог щодо обов`язкової наявності печатки або підпису на такому документі, а відтак посилання Відповідача на їх відсутність є надуманим та свідчить про висування додаткових вимог які не передбачені законом.
Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази по справі.
Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, що підтверджується паспортом-ID картка № НОМЕР_3 від 31.10.2025, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, що підтверджуєьтсья вигятом з мобільного застосунку «Дія».
Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 проходить військову службу в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) з 28.12.2022 по теперішній час.
27.08.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 з нотаріально засвідченим перекладом. Після укладення шлюбу присвоєне прізвище дружині – ОСОБА_7 .
У цьому шлюбі у Позивача народились три дитини: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво серії НОМЕР_5 ); ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво серії НОМЕР_6 ); ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво серії НОМЕР_7 з нотаріально засвідченим перекладом).
28 лютого 2026 року Позивачем було подано рапорт до Військової частини НОМЕР_2 (зареєстрований в системі за № 04.4/19161/26-Вн від 12.03.2026 року) з проханням звільнити його з військової служби на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Вказаний рапорт було подано у зв`язку з перебуванням на утриманні Позивача трьох дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Листом від 19.03.2026 № 08/4410-26 Військова частина НОМЕР_2 надала відповідь на рапорт Позивача від 28.02.2026 у якій вказано про відсутність підстав для звільнення Позивача з військової служби.
Свою відмову Відповідач мотивував тим, що в Витязі з Єдиного реєстру боржників не вказана інформація про відсутність заборгованості по аліментах, не завірений належним чином (відсутня печатка установи, яка призначена для підтвердження достовірності документа з метою надання документу юридичної сили).
Вважаючи протиправною відмову Відповідача щодо звільнення з військової служби, Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє до сьогодні.
Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №2232-XII). Також, Закон №2232-XII визначає загальні засади проходження військової служби в Україні.
Статтею 1 Закону №2232-XII встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Громадяни України мають право на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою згідно з Конституцією України та Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу». Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Військовий обов`язок не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно із частинами 3, 4, статті 2 Закону №2232-XII громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частина 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачає види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.
Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною 4 статтею 26 Закону №2232-XII.
Водночас пунктом 1 визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом 2 - під час воєнного стану.
Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII (чинним на момент подання позивачем рапорту) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану у зв`язку із перебуванням на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці (абзац 4 пункту 3 частини 12).
Згідно з частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до пункту 13 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України затвердженого указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 (далі - Положення №1115/2009) право видавати накази по особовому складу мають Голова Державної прикордонної служби України та згідно з визначеними ним повноваженнями посадові особи з числа його заступників, керівник розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, начальники (командири) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, керівники закладів фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби, начальники навчальних центрів, науково-дослідних установ та органів забезпечення, які утримуються на окремих штатах і за посадами яких штатом передбачено військове звання підполковника (капітана 2 рангу) і вище (далі - начальники).
Пунктом 270 Положення №1115/2009 передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби з підстав, передбачених частинами другою - шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», здійснюється, зокрема, начальниками органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних центрів, науково-дослідних установ, а також органів забезпечення, які мають право видання наказів по особовому складу, - усіх військовослужбовців, у військових званнях до майора (капітана 3 рангу) включно, які проходять військову службу в цих органах Держприкордонслужби; начальниками регіональних управлінь, ректором вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби - військовослужбовців, зазначених у підпункті 1 цього пункту, а також усіх військовослужбовців у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно, які проходять службу у структурних підрозділах регіонального управління та підпорядкованих йому органах, вищому військовому навчальному закладі відповідно.
Згідно з пунктом 279 Положення №1115/2009 військовослужбовець може бути звільнений за сімейними обставинами або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Звільнення військовослужбовців з цих підстав здійснюється згідно з письмовими документами, які підтверджують наявність у них відповідних сімейних обставин або інших поважних причин.
Пунктом 288 Положення №1115/2009 передбачено, що у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення.
Згідно з пунктом 291 Положення №1115/2009 військовослужбовці за наявності кількох підстав, передбачених пунктами «а», «б» та «в» частини другої, пунктами «а», «б», «в», «д» та «е» частини третьої, підпунктами «а», «б», «в» та «г» пункту 1, підпунктами «а» та «б» пункту 2 частини четвертої, підпунктами «а», «б», «в», «ґ», «ж» «к» та «л» пункту 1, підпунктами «а», «б», «в», «ґ», «й» та «к» пункту 2, підпунктами «а» та «б» пункту 3 частини п`ятої, підпунктами «а», «б», «в», «ґ» та «і» пункту 1, підпунктами «а», «б» та «г» пункту 2, підпунктами «а» та «б» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», для звільнення можуть обрати за бажанням одну з них.
Відповідно до пункту 292 Положення №1115/2009 наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається відповідною посадовою особою. Перебування військовослужбовця у відпустці чи його тимчасова непрацездатність не є підставою для затримки видання такого наказу.
Після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за обраним місцем проживання.
Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (далі - Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Згідно з підпунктом 12.9 розділу XII Інструкції №170 документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби, у таких випадках звільнення:
за підставами, передбаченими пунктами «г»-«е», «и» частини третьої, підпунктами «а», «д», «є», «ж» пункту 1, підпунктами «в», «з» пункту 2 частини четвертої, підпунктами «д», «е», «и»-«о», «р», «с» пункту 1, підпунктами «д», «е», «з»-«м», «р», «с» пункту 2, підпунктами «а», «в», «е», «з» пункту 3 частини п`ятої, підпунктами «д»-«к» пункту 1, підпунктами «ґ»-«и», «й», «к» пункту 2, підпунктами «а», «б», «в», «д», «ж» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якщо звільнення відбувається за ініціативою командування;
за підставами, передбаченими пунктами «б», «в», «д», «є» частини третьої, підпунктами «г», «е», «є» пункту 1, підпунктами «б», «г», «д», «е» пункту 2 частини четвертої, підпунктами «а»-«в», «ґ», «к», «р» пункту 1, підпунктами «а»-«в», «ґ», «й», «к», «п», «р» пункту 2, підпунктами «а», «б», «г», «д» пункту 3 частини п`ятої, підпунктами «а»-«в», «ґ», «й» пункту 1, підпунктами «а», «б», «г», «і», «й» пункту 2, підпунктами «а», «б», «г», «ґ» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якщо звільнення відбувається за бажанням військовослужбовця.
Відповідно до пункту 12.11 розділу XII Інструкції №170 перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема, відповідно до пункту 5 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються:
копія аркуша бесіди;
копія рапорту військовослужбовця;
копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років);
документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме:
13) у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці (під час дії воєнного стану):
копія свідоцтва про народження кожної дитини із зазначенням батьківства (материнства) військовослужбовця та/або рішення суду про встановлення факту перебування дитини (дітей) на утриманні військовослужбовця (за наявності), інші документи, на підставі яких у військовослужбовця виник обов`язок утримувати падчерку, пасинка до досягнення ними 18 років відповідно до статті 268 Сімейного кодексу України (за наявності);
один з таких документів: копія свідоцтва про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше), або копія рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовослужбовцем, або копія рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовослужбовцем, або копію письмового договору між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні, або копія свідоцтва про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) та копії документів, які свідчать про відсутність у малолітніх, неповнолітніх падчерки, пасинка матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або про те, що такі особи не можуть з поважних причин надавати їм належне утримання (копія свідоцтва про смерть; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин; копія рішення суду про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим; копія вироку суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі; копія висновку медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я чи витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, якщо зазначені мати, батько, дід, баба, повнолітні брати та сестри самі потребують постійного догляду; копія рішення суду про позбавлення батьківських прав матері, батька);
інформація з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовослужбовця за категорією стягнення (характером зобов`язання) "стягнення аліментів" з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби та їх реєстрації в установленому порядку.
Таким чином, під час дії воєнного стану передбачено можливість звільнення військовослужбовців у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці
Верховний Суд у постанові від 26.06.2024 у справі №420/23353/23 зазначив, що розгляд рапорту про звільнення з військової служби відбувається за встановленою процедурою, яка включає підготовку подання, перевірку документів, що підтверджують наявність, зокрема, сімейних обставин або інших поважних причин, уточнюються дані про проходження особою військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.
Як свідчать встановлені у справі обставини, позивач обґрунтовує наявність у нього підстав для звільнення з військової служби перебуванням на його утриманні трьох неповнолітніх дітей віком до 18 років: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 народжених у шлюбі з гр. ОСОБА_8 .
Відповідачем не заперечується, що разом з рапортом про звільнення з військової служби позивач надав копії: Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 з нотаріально засвідченим перекладом; свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 ; свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_6 ; свідоцтво про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_7 з нотаріально засвідченим перекладом; витяги з реєстру територіальної громади № 2026/002741226, № 2025/014067882, № 2025/014068253, № 2023/006572530, № 2026/002938625; посвідчення багатодітної сім`ї серії НОМЕР_8 від 16.03.2026; витяг з Єдиного реєстру боржників від 10.03.2026; довідку Ратнівського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області від 23.03.2026 № 7540.
Наведеними документами в їх сукупності підтверджено перебування на утриманні позивача трьох неповнолітніх дітей та відсутність у нього заборгованості зі сплати аліментів, що у силу абзацу п`ятого пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-ХІІ визначено підставами для звільнення військовослужбовця під час дії воєнного стану.
Відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його рапорту від 28.02.2026, зазначив про ненадання позивачем відомостей з Єдиного реєстру боржників про відсутність заборгованості по аліментах.
Оцінюючи наведені доводи відповідача, суд виходить з таких міркувань.
«Необхідна інформація з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовослужбовця за категорією стягнення (характером зобов`язання) «стягнення аліментів» з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання документів.»
Зазначена вимога спрямована на недопущення звільнення осіб, які мають заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, тобто має на меті перевірку фактичної відсутності відповідної заборгованості. 
Суд бере до уваги, що позивачем надано довідку від Ратнівського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 23.03.2026 № 7540 відповідно до якої встановлено, що Ратнівському відділі ДВС у Ковельському районі Волинської області не перебувають виконавчі документи про стягнення аліментів із ОСОБА_1 .
Також, Позивачем було надано витяг з Єдиного реєстру боржників від 10.03.2026 яким підтверджується, що Позивач не є боржником по сплаті аліментів. Також відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників відомості про Позивача за категорією стягнення (характером зобов`язання) «стягнення аліментів» відсутні.
Таким чином, надані позивачем документи підтверджують відсутність у нього заборгованості зі сплати аліментів.
Суд враховує, що зазначені документи у своїй сукупності підтверджують юридично значущу обставину — відсутність заборгованості зі сплати аліментів, яка є визначальною для вирішення питання про звільнення.
За таких обставин формальне посилання Відповідача на невідповідність формування витягу встановленим вимогам, без урахування змісту наданих позивачем доказів, не може бути підставою для відмови у реалізації його права, оскільки такі докази у своїй сукупності підтверджують відсутність заборгованості зі сплати аліментів. 
Зазначений підхід Відповідача свідчить про застосування надмірно формального підходу та не узгоджується з принципом верховенства права, зокрема його складовою — забороною надмірного формалізму при застосуванні норм права. 
Враховуючи вищевикладене, військова частина НОМЕР_2 , надаючи лист відмову від 19.03.2026 № 08/4410-26-Вих, неправомірно та необґрунтовано відмовила позивачу у реалізації його законного права на звільнення, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Щодо способу поновлення порушених прав позивача, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В цьому випадку, суд вбачає, всі умови позивачем були виконанні для того щоб суб`єкт владних повноважень міг прийняти рішення на його користь.
Звільнення з військової служби за наявності підстав, є не правом, а обов`язком відповідача. У відповідача під час звільнення зі служби відсутні дискреційні повноваження. Оскільки, дискреційні повноваження це можливість обирати на свій розсуд між двома правомірними варіантами вирішення питання.
А відповідно до ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у відповідача є лише один правомірний варіант вирішення питання, якій залежить від наявності чи відсутності підстав для відмови у звільненні з військової служби. Таким чином, посилання відповідача на те, що питання про звільнення є дискреційними, суд відкидає, як безпідставне.
Крім того, суд враховує, що саме у цьому випадку, протиправне рішення відповідача про відмову у звільненні з військової служби, було не свавіллям чи помилкою саме відповідачем, а обумовлене застосуванням ним чинних нормативно-правових актів, які суперечать вимогам п.3 ч.12 ст.26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» та безпідставно звужує коло осіб, які мають право на відстрочку за цим пунктом.
У цьому випадку, суд вбачає, що позивач повністю відповідає вимогам п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу», надав всі можливі документи, які підтверджують його право на звільнення.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на звільнення з військової служби на підставі п. 3 ч .12 ст. 26 Закону, а тому способом поновлення його прав, є саме покладення на відповідача НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) зобов`язання повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 та прийняти рішення про звільнення з військової служби на підставі п.3 ч.12 ст. 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно з частиною першою 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач від сплати судового збору звільнений, як учасник бойових дій.
Інші судові витрати у справі відсутні.
Тож підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною відмову НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), яка оформлена листом - відмовою від 19.03.2026 № 08/4410-26-Вих у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - "через сімейні обставини або з інших поважних причин." а саме: перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ: НОМЕР_9 ) повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_10 ) від 28.02.2026 та прийняти рішення (наказ) про звільнення з військової служби ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - "через сімейні обставини або з інших поважних причин." а саме: перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя М.М. Крилова