Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року Справа№640/30101/20 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІС-Україна»
до Державної служби України з безпеки на транспорті 
про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІС-Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 220731 від 17 листопада 2020 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІС-Україна» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «БІС-Україна» (надалі – ТОВ «БІС-Україна») строк звернення до суду із даним позовом; вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати суду відзив на позовну заяву та зобов`язано відповідача надати суду додаткові докази по справі: належним чином засвідчені копії: всіх документів, на підставі яких прийнято постанову від 17 листопада 2020 року № 220731 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн; докази повідомлення ТОВ «БІС-Україна» про розгляд справи про адміністративне правопорушення, за результатами якої складено постанову № 17 листопада 2020 року № 220731; докази надіслання/вручення ТОВ «БІС-Україна» постанови № 17 листопада 2020 року № 220731.
7 грудня 2020 року судом отримано від позивача заяву про уточнення позовних вимог та додаткові докази по справі.
14 січня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов та додаткові докази по справі.
27 січня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив на позов.
13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ “Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду” (надалі – Закон № 2825-ІХ), який набрав чинності 15 грудня 2022 року, відповідно до статтею 1 якого встановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 2825-ІХ (в редакції, чинній з 26 вересня 2024 року) (надалі – Закон № 2825-ІХ), з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абз. 4 цього пункту. Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом № 3863-ІХ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом № 3863-ІХ, але не розподілені між суддями […], передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами […] у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. […].
На підставі п. 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 2825-ІХ проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ згідно з Порядком передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.
За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/30101/20 передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.
23 січня 2024 року протоколом автоматизованого розподілу справу між суддями, справу № 640/30101/20 передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Волгіній Н.П.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року адміністративна справа № 640/30101/20 прийнята до провадження; запропоновано сторонам надати суду пояснення щодо актуальності спору, стосовно якого подано даний позов, станом на час отримання ухвали.
24 лютого 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду від відповідача надійшли додаткові пояснення/відзив на позовну заяву.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

В обґрунтування позовних вимог у позові та заяві про уточнення позовних вимог зазначено наступне.
16 жовтня 2020 року під час здійснення габаритно-вагового контролю (надалі - ГВК) посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (надалі – Київське МУ Укртрансбезпеки) стосовно ТОВ «БІС-Україна» було складено акт про перевищення транспортними засобами (ТЗ) нормативних вагових параметрів № 045084 та довідку про результати здійснення ГВК від 16 жовтня 2020 року у зв`язку із виявленням на ТЗ «КАМАЗ 53229 АБС7ДА», р.н. НОМЕР_1 , який належить позивачеві, перевищення навантаження на здвоєну вісь на 4,355 тонни.
ТЗ «КАМАЗ 53229 АБС7ДА» за типом конструкції є вантажним бетонозмішувачем, яким перевозиться рідкий бетон, але ані в акті № 045084, ані в довідці про результат здійснення ГВК не зазначено - який саме вантаж перевозився. Крім цього, у довідці про результати здійснення ГВК позначкою «+» виділено тип ТЗ: 3-вісний автомобіль з відкритим типом кузова, до якого автобетонозмішувач не належить. 
Також у довідці про результати здійснення ГВК та в акті № 045084 вказано, що повна маса ТЗ становить 26,645 тонн, тоді як у свідоцтві про реєстрацію ТЗ зазначено, що повна маса автомобіля становить 24 тонни, а маса бетонної суміші не може перевищувати 11,8 тонн, отже, неможливо завантажити в автобетонозмішувач більше ніж визначено технічною характеристикою рідкого бетону та, відповідно, перевищити повну масу автомобіля з вантажем.
При здійснення ГВК не були враховані властивості вантажу (рідкий бетон), який є подільним вантажем та може переміщуватись по всім осям ТЗ під час руху, у зв`язку із чим при зважування у русі шляхом поосьового заїзду автомобіля на платформу ваг без дотримання часу, необхідного для врівноваження рідкого вантажу, неможливо отримати достовірних результатів навантаження.
У позові зазначено, що за висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 квітня 2018 року у справі № 816/2329/13-а, від 16 січня 2018 року у справі № 826/442/13-а та від 12 червня 2018 року у справі № 821/597/17, єдина Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних ТЗ у русі», затверджена заступником голови Укравтодору та атестована відповідно до ГОСТ 8.010-99, не розповсюджується на ТЗ з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі ТЗ в русі. 
Також позивач зазначив, що згідно з пп. 8 п. 5 розділу II Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів ГВК на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 липня 2016 року № 255, та з п. 16 Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року, № 94, пересувний пункт повинен бути укомплектований, зокрема, комплектом пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки, свідоцтвом про повірку ваг, свідоцтвом про державну метрологічну атестацію, декларацією про відповідність обладнання, яким здійснювалось зважування, вимогам технічного регламенту у сфері метрології, які не були надані ані водієві, ані згодом представнику ТОВ «БІС-Україна» для вивчення.
Водієві не було надано талон про зважування та документи, які підтверджують правомірність роботи пересувного вагового комплексу у м. Києві на Столичному шосе, 20 (свідоцтво про повірку ваг, свідоцтво про державну метрологічну атестацію, декларацію про відповідність обладнання, яким здійснювалось зважування, вимогам технічного регламенту у сфері метрології та інші).
Крім цього, водія не було поінформовано про складання 16 жовтня 2020 року Акту проведення перевірки № 243677, в якому зафіксовано порушення надання послуг з вантажних перевезень з перевищенням вагових норм на здвоєну вісь при допустимих 16 т встановлено 20,355 т, який був отриманий ТОВ «БІС-Україна» поштою лише 11 листопада 2020 року разом із повідомленням про розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт. При цьому у даному акті вказано, що водій від підпису відмовився.
17 листопада 2020 року представник позивача, адвокат Зайченко В.М., разом із іншим представником ТОВ «БІС-Україна», Сливкою В.В., прибули до приміщення Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та близько 11:00 год зайшли до кабінету заступника начальника Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Зелінського С.А. та заявили клопотання про надання їм для ознайомлення: талона про результати зважування 16 жовтня 2020 року автомобіля «КАМАЗ 53229 АБС7ДА», р.н. НОМЕР_2 , а також всіх документів стосовно визначення місцезнаходження пересувного пункту ГВК та документів на вимірювальне обладнання, а також клопотання про скасування акту № 243677, але їм було сказано, що ці клопотання необхідно подати у відділ прийому документів, що представником позивача і було зроблено. 
Будь-яких рішень у присутності представників ТОВ «БІС-Україна» 17 листопада 2020 року заступником начальника Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Зелінського С.А. не приймалося. 
25 листопада 2020 року ТОВ «БІС-Україна» було отримано поштою постанову № 220731 від 17 листопада 2020 року про застосування до товариства адміністративно-господарського штрафу.
Враховуючи наведене у сукупності, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 220731 від 17 листопада 2020 року є протиправною та підлягає скасуванню, так як прийнята з порушенням визначеної процедури (без участі представника ТОВ «БІС-Україна»), без повного з`ясування всіх обставин справи (неналежність оформлення документів, на підставі яких приймалась оскаржувана постанова), не підтвердженням застосування посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки належної вимірювальної техніки (не підтверджено її відповідність вимогам Технічного регламенту) та без підтвердження дотриманням інших вимог законодавства у цій сфері (а.с. 1-10, 40-43).

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи свою позицію наступним. 
Відповідно до п.п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (надалі – Порядок № 1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Згідно із п.п. 15, 27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює ГВК транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами ТЗ, інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення ГВК.
16 жовтня 2020 року інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки згідно із направленням на перевірку № 000236 від 8 жовтня 2020 року проводилась рейдова перевірка ТЗ перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів, під час якої був зупинений ТЗ марки Камаз, номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу.
Згідно із п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, ТЗ з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху. 
Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух ТЗ та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує: […] навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т […].
За результатами ГВК ТЗ марки Камаз, д.н. НОМЕР_1 , проведеного відповідно до Порядку здійснення ГВК та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування ТЗ та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, було встановлено, що навантаження на здвоєну вісь зазначеного ТЗ склало 20,355 т при нормативно допустимому 16 т.
Відповідач зазначив, що відповідно до висновків Верховного Суду, наведених у постановах по справах № 820/1420/17 та № 803/1540/16, чинними нормативно-правовими актами не передбачено можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля і що перевізник зобов`язаний дотримуватись правил Дорожнього руху стосовно правильності розміщення та кріплення вантажу при перевезенні подільних вантажів.
Відповідно до ч. 4 п. 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення ГВК ТЗ та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого Спільним наказом Мінінфраструктури України та МВС України від 10 грудня 2013 року № 1007/1207, контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки області 16 жовтня 2020 року було складено довідку про здійснення ГВК ТЗ марки Камаз, д.н. НОМЕР_1 . Також у зв`язку із виявленими під час здійснення ГВК невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам було складено Акт № 045084 про перевищення ТЗ нормативних вагових параметрів.
Враховуючи те, що ТОВ «БІС-Україна» виконувало вантажні перевезення з навантаженням на здвоєну вісь ТЗ 20,355 т при нормативно допустимому 16 т (з перевищенням параметрів від нормативу на 27,22%), заступником начальника Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було прийнято постанову про застосування згідно із абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» штрафу у розмірі 34 000,00 грн.
Відповідач наполягає, що оскаржувана позивачем постанова є правомірною та просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог (а.с. 52-58, 103-106).

У відповіді на відзив позивач зазначив таке.
Відповідач у відзиві на позов в якості підстави проведення перевірки посилається на направлення на проведення рейдової перевірки № 000236 від 8 жовтня 2020 року, але в Акті № 243677 від 16 жовтня 2020 року містяться посилання на направлення на перевірку від 15 жовтня 2020 року № 000238; крім цього, у наданому відповідачем суду направленні на перевірку не наведено підстави складання цього направлення, а саме: відповідного наказу Укртрансбезпеки.
Відповідач не надав достатніх доказів виконання підпорядкованим підрозділом відповідача вимог наказу Мінінфраструктури від 28 липня 2016 року № 255 в частині належного облаштування та технічного оснащення пересувного пункту ГВК (не надано сертифікат відповідності, декларацію про відповідність, а також акт обстеження та інші документи щодо належного обладнання пересувного пункту ГВК), а також не надано Інструкцію з експлуатації приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030ТAS2-PWIA, що ставить під сумнів достовірність визначених показників маси ТЗ «КАМАЗ 53229 АБС7ДА», р.н. НОМЕР_1 , та показників навантаження на осі. 
Крім цього, відповідачем не підтверджено, що саме приладом для зважування 030T-AS2-PWIA 16 жовтня 20020 року здійснювався ГВК автомобіля «КАМАЗ 53229 АБС7ДА», р.н. НОМЕР_1 (ані талон на зважування, ані інші надані відповідачем документи не містять даних щодо зважувального обладнання).
Також позивачем зауважено, що вимірювання навантаження на здвоєну вісь ТЗ шляхом сумування осьових навантажень на кожну з двох осей є неправильним, так як при такій конструкції ТЗ для визначення навантаження на здвоєну вісь обидві осі повинні зважуватись разом. 
Зазначено, що посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, наведену у постановах по справах № 820/1420/17 та № 803/1540/16, є безпідставним, так як у постанові від 2 серпня 2018 року у справі № 820/1420/17 Верховним Судом висловлена позиція щодо здійснення повторного зважування ТЗ на стаціонарному пункті ГВК, при цьому із наданням суду відповідачем паспорту ваг, у яких чітко визначений порядок їх використання (у справі, що розглядається, надано лише Свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки № ПЗЗМ874005820 на прилад автоматичний для зважування дорожніх ТЗ у русі та вимірювання навантаження на осі 030T-AS2-PWIA зав. № 426). У постанові від 24 липня 2019 року у справі № 803/1540/16 мова йде також про зважування ТЗ на стаціонарному пункті ГВК із наданням підтверджуючих документів щодо оснащення пункту ГВК відповідно до законодавства та порядку здійснення зважування.
Позивач звертає увагу, що у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 806/2278/17 вказано про необхідність перевірки судом дотримання посадовими особами Укртрансбезпеки приписів щодо належного облаштування та технічного оснащення пунктів ГВК, передбачених, зокрема, наказом Міністерства інфраструктури від 28 липня 2016 року № 255.
Наполягає на задоволенні позовних вимог (а.с. 81-89).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «БІС-Україна» (надалі – ТОВ «БІС-Україна», позивач), код ЄДРПОУ 23532426; зареєстроване місцезнаходження: 03187, м. Київ, вул. Глушкова, буд. 49, кв. 33; основний вид діяльності: 49.41 вантажний автомобільний транспорт (а.с. 12, 126).
Відповідач, Державна служба України з безпеки на транспорті (надалі - Укртрансбезпека, відповідач), код ЄДРПОУ 39816845; зареєстроване місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51 (а.с. 107).
Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» від 3 березня 2020 року № 196-р Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (як структурний підрозділ Служби без статусу юридичної особи) було реорганізовано шляхом злиття із Управлінням Укртрансбезпеки у Чернігівській області, за наслідком чого створено Північне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (структурний підрозділ Служби без статусу юридичної особи). Згідно із п. 3 вказаного розпорядження територіальні органи Укртрансбезпеки, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам, що утворюються.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2021 року № 1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" реорганізовано шляхом поділу відповідні міжрегіональні територіальні органи зазначеної Служби, в тому числі Північне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, замість якого утворено відділи Служби (без статусу юридичної особи): Відділ державного нагляду (контролю) у м. Києві, Відділ державного нагляду (контролю) у Київській області та Відділ державного нагляду (контролю) у Чернігівській області. 
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 липня 2025 року № 647-р «Про реорганізацію територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» реорганізовано, зокрема, шляхом злиття Відділ державного нагляду (контролю) у м. Києві та Відділ державного нагляду (контролю) у Київській області та створено Управління державного нагляду (контролю) у Київській області та м. Києві (без статусу юридичної особи), яке здійснює відповідну діяльність станом на час розгляду даної справи (https://dsbt.gov.ua/kontakty/terytorialni-orhany-ukrtransbezpeky).
Відповідно до матеріалів справи позивачу на праві власності належить транспортний засіб (надалі - ТЗ) марки КАМАЗ, модель 53229 АБС7ДА, тип «вантажний бетонозмішувач», повна маса 24000, маса без навантаження 8500; реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2006 (а.с. 13, 64).
Згідно з товарно-транспортною накладною (надалі – ТТН) № 113441 від 16 жовтня 2020 року, виписаною АТ «ЗЗБК ім. Ковальської», відповідно до замовлення № 043084 та накладної № 1/87445, замовник/постачальник / вантажовідправник - АТ "ЗЗБК ім. Ковальської" (м. Київ, Голосіївський р-н, вул. Промислова, буд. 4), покупець / вантажоодержувач - ТОВ «ЕВРОПРОЕКТБУД» (с. Підгірці, КМ «Фонтан», Обуховський р-н), АТП-перевізником, ТОВ «БІС-Україна», автомобіль – АА70-96СВ (МІКСЕР), водій ОСОБА_1 , відстань – 20 км, здійснювалось перевезення БСГ В12,5 Р4 F50 (бетонна суміш), кількість: 6.000 м3, маса брутто: 13,98 тонн; час вибуття: 14:07 (а.с. 63). 
Як встановлено судом, 16 жовтня 2020 року біля 15-00 год посадовими особами (головними спеціалістами) Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Гаврилюком Д.В. та Ігнатьєвим О.О. під час проведення рейдової перевірки ТЗ перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів, за адресою: м. Київ, Столичне шосе, 20, було зупинено ТЗ марки КАМАЗ, р.н. НОМЕР_1 (а.с. 2, 53, 60-65).
На підтвердження правомірності проведення 16 жовтня 2020 року посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки рейдової перевірки за вказаною адресою суду надано:
• копію «Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки на період з 12 жовтня 2020 року по 18 жовтня 2020 року», затвердженого начальником Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки С.Небесним, згідно із яким Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки у період з 12 жовтня 2020 року по 18 жовтня 2020 року мало проводити рейдові перевірки відповідно до п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2006 року № 1567, місце проведення: «на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і ТЗ, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю (надалі – ГВК), під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на адміністративній території м. Київ та Київської області.» (дата затвердження щотижневого графіку на документі відсутня) (а.с. 67);
• копію графіку «Щоденної роботи пункту вагового та габаритного контролю на жовтень 2020 року», погодженого: начальником Управління патрульної поліції у Київській області (дата погодження відсутня), начальником Управління патрульної поліції в м. Києві (дата погодження: 24 вересня 2020 року), директором КП «Центр організації дорожнього руху» (дата погодження відсутня), заступником начальника Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (дата погодження відсутня), пункт вагового та габаритного контролю у жовтні 2020 року мав працювати на певних ділянках доріг у м. Києві та Київській області, наведених у цьому графіку (в тому числі на ділянці дороги «Р-01 (ПК праворуч-ліворуч)») (а.с. 67, 69);
• копію направлення від 8 ж о в т н я 2020 року № 0 0 0 2 3 6 (зареєстровано за № 78454/18-3/24-20) на рейдову перевірку у період з 12 жовтня 2020 року по 18 жовтня 2020 року, виданого посадовим особам Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в т.ч. Гаврилюку Д.В., Ігнатьєву О.О., згідно з яким зазначені у направленні посадові особи мали провести рейдову перевірку ТЗ на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і ТЗ, в місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення ГВК, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на адміністративній території м. Київ та Київська область (підстава видачі цього направлення (відповідний наказ Укртрансбезпеки) у направленні не зазначена) (а.с. 66).
За поясненням відповідача, саме на підставі вказаного направлення 16 жовтня 2020 року посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Гаврилюком Д.В., Ігнатьєвим О.О. за адресою: м. Київ, Столичне шосе, 20, було проведено ГВК автотранспортного засобу КАМАЗ, модель 53229 АБС7ДА, р.н. НОМЕР_1 , яким перевозився вантаж БСГВ 12,5 Р4 F50 (бетонна суміш) (а.с. 53).
За наслідком здійснення ГВК вказаного ТЗ 16 жовтня 2020 року було складено довідку «про результати здійснення ГВК», в якій зазначено: автомобіль марки КАМАЗ, модель 53229 АБС7ДА, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип ТЗ - 5.3, навантаження на осі (тонн): 1) 6,290, 2) 10,420, 3) 9,935; повна маса ТЗ - 26,645 тонн; водій ТЗ - ОСОБА_1 ; виділено позначкою тип ТЗ: «5.3» (схематично зображений ТЗ з двома осями: перша вісь - здвоєна, друга – одинарна; вантажний відсік ТЗ відкритий) (а.с. 16, 61).
Також 16 жовтня 2020 року було складено:
• акт № 045084 «про перевищення ТЗ нормативних вагових параметрів», в якому зазначено: ТЗ КАМАЗ, модель 53229 АБС7ДА, р.н. НОМЕР_1 ; належить ТОВ «БІС-Україна»; маршрут: м. Київ, вул. Промислова, 4 – Столичне шосе, 20; водій - ОСОБА_1 ; пройдена відстань - 5,2 км; нормативно допустима маса - 40,00 тонн; фактична маса - 26,645 тонни; відстань між осями: 4 / 1,6 метрів; нормативно допустимі осьові навантаження: 11 / 16 тонн; фактичне навантаження: 6,290 / 20,355 тонн. Акт підписаний головним спеціалістом Гаврилюком Д.В. та водієм, ОСОБА_1 (а.с. 17, 65);
• розрахунок № 045084 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних ТЗ автомобільними дорогами загального користування (згідно постанови КМУ від 27 червня 2007 року № 879), згідно з яким ТОВ «БІС-Україна» за пройдений маршрут: м. Київ вул. Промислова, 4 – Столичне шосе, 20; відстань 5,2 км, автомобіль: КАМАЗ, 53229 АБС7ДА, р.н. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 ; загальна маса: 26,645 т; навантаження на осі: здвоєні (п. 2.2): 20,355 т, перевищення параметру, на який нараховується плата за проїзд: 4,355 т (27,22%); плата за проїзд / км за перевищення нормативних параметрів (євро): 0,57; коефіцієнт збільшення плати за проїзд: 3; всього до сплати: 8,89 євро (зв.бік а.с. 16, а.с. 62);
• талон на зважування № 2928 від 16 жовтня 2020 року, в якому зазначено: час зважування: 14:28 год; ТЗ - АА7096 (режим: динамічний); (мова оригіналу): 3.5 km/h: PL-1 - 3210 кг, PL-2 – 3080 кг, всього 6290 кг; 1.8 km/h: PL-1 - 4805 кг, PL-2 – 5615 кг, всього – 10420 кг; 3.7 km/h: PL-1 - 4735 кг; PL-2 - 5200 кг, всього – 9935 кг. Всього: 26 645 кг (а.с. 64).
Також суду надано копію акту «проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільних транспортом» № 243677 від 16 жовтня 2020 року, в якому зазначено наступне.
16 жовтня 2020 року о 15 год 00 хв на ділянці дороги: м. Київ, Столичне шосе, 20, посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки відповідно до направлення на перевірку від 1 5 ж о в т н я 2020 року № 0 0 0 2 3 8, була проведена перевірка ТЗ «КАМАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , водій ОСОБА_1 , документ що посвідчує особу водія: НОМЕР_4 від 28 серпня 2020 року, що належить ТОВ «БІС-Україна», місцезнаходження: 03187, м. Київ, вул. Промислова, 4 (вул. Академіка Глушкова, буд. 49, кв. 33), під час якої виявлено порушення надання послуг з вантажних перевезень, про що свідчить ТТН 113441 від 16 жовтня 2020 року, з перевищенням вагових норм на здвоєну вісь: при допустимих 16 тонн фактично - 20,355 тонни; у тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Акт підписаний головними спеціалістами Гаврилюком Д.В. та Ігнатьєвим О.О. Зазначено, що водій з актом ознайомлений, від підпису та пояснень відмовився. Підпис водія на акті відсутній (а.с. 18, 60).
За поясненням позивача вказаний акт для підписання водію 16 жовтня 2020 року не надавався, про його складання позивач дізнався лише 11 листопада 2020 року, отримавши копію цього акту разом із повідомленням про розгляд справи про адміністративне правопорушення (а.с. 7).
Пояснень чи заперечень з приводу наведених позивачем пояснень про направлення акту перевірки товариству поштою відповідачем суду не надано. 
В матеріалах справи наявна копія повідомлення Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, адресованого ТОВ «Біс-Україна» (інші реквізити адресата у повідомленні відсутні), в якому вказано, що згідно з п. 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567, 17 листопада 2020 року з 9 год 30 хв до 16 год 00 хв (обідня перерва з 12:00 год до 13:00 год), в приміщені Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за адресою м. Київ, пр-т. Науки, 57 (2-й поверх, каб. 10) відбудеться розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом по акту (посилання на акт відсутнє). Наведено прохання прибути на розгляд справи, а також вказано, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання, справа про порушення у встановлений строк буде розглянута без її участі, як це передбачено п. 27 Порядку (а.с. 119).
Відповідно до списку відправлень листів рекомендованих (відправник: УКРТРАНСБЕЗПЕКА), 5 листопада 2020 року зазначене повідомлення направлено позивачу (№ з/п 28, поштове повідомлення: 0308300684445) (а.с. 120).
Як вбачається з роздруківки із сайту АТ «Укрпошта», поштове повідомлення: 0308300684445 було отримано позивачем 11 листопада 2020 року, що визнається і позивачем у позовній заяві (а.с. 121, 7).
За поясненням представника позивача, 17 листопада 2020 року він разом з представником ТОВ «БІС-Україна», Сливкою В.В., прибули до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та об 11:00 год зайшли до кабінету заступника начальника Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Зелінського С.А., надали документи на підтвердження повноважень та заявили клопотання про надання для ознайомлення талона про результати зважування 16 жовтня 2020 року автомобіля «КАМАЗ 53229 АБС7ДА», р.н. НОМЕР_1 , а також документи стосовно визначення місцезнаходження пересувного пункту ГВК та документи на вимірювальне обладнання. У позові зазначено, що заступник начальника Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Зелінський С.А. зазначив про необхідність подання вказаних клопотань до відділу прийому документів для їх подальшого розгляду, що представником позивача було зроблено (а.с. 8). 
В матеріалах справи наявні копії клопотань, адресованих Північному міжрегіональному управлінню Укртрансбезпеки, про надання підтверджуючих документів правомірності встановлення пересувного контролюючого комплексу ГВК на Столичному шосе, 20 у м. Києві та документи на обладнання ГВК, яким 16 жовтня 2020 року проводилось контрольне зважування автомобіля «КАМАЗ 53229 АБС7ДА», р.н. НОМЕР_1 , а також талон про зважування цього ТЗ для отримання повної та об`єктивної інформації за вказаним фактом, та клопотання про скасування акту № 243677 та закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, посилаючись на ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги». У клопотанні зазначено про необхідність врахування властивостей вантажу (рідкий бетон), який перевозився ТЗ «КАМАЗ 53229 АБС7ДА», так як цей вантаж є подільним вантажем, що може переміщуватися по всім осям ТЗ під час руху. Вказано, що у довідці зазначено «двовісний автомобіль з відкритим типом кузова», яким бетонозмішувач не є, крім того вказується, що повна маса ТЗ становить 26,645 тонн, хоча в свідоцтві про реєстрацію ТЗ зазначено: 24 тонни. Також зауважено, що Єдиною методикою виконання вимірювань по осьових навантажень на маси вантажних ТЗ у русі в Україні є лише «Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі», розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності до ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08. Разом із цим, вказана методика не розповсюджується на ТЗ з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі ТЗ в русі. Крім цього, водієві не було надано талон про зважування, який би підтверджував вказані результати вагового контролю, та підтверджуючих документів правомірності встановленого пересувного контролю комплексу на Столичному шосе, 20 у м. Києві та документів на технічне обладнання, яким проводилось контрольне зауваження автомобіля, що позбавляє можливості перевірити відповідність цього обладнання параметрам та технічному стану, що пред`являються до таких пересувних контрольних пунктів ГВК (а.с. 19, 20).
За поясненням позивача, які не спростовані відповідачем, 17 листопада 2020 року документи, вказані у клопотанні, представнику позивача надані не були, разом із цим йому було запропоновано подати ці клопотання у відділ прийому документів Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки для їх подальшого розгляду (а.с. 41).
Відповідно до матеріалів справи, на виконання висловленого у клопотанні прохання надати для ознайомлення визначені у клопотанні документи відповідачем на адресу адвоката Зайченка В.М. частина із вказаних документів (копії: свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки від 22 квітня 2020 року № П33М874005820, талона на зважування та графіка щоденної роботи пункту вагового та габаритного контролю за жовтень 2020 року) були направлені поштою лише 26 листопада 2020 року та отримані адвокатом 1 грудня 2020 року (а.с. 44-48).
Як встановлено судом, справа про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт була розглянута заступником начальника Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Зелінським С.А. 17 листопада 2020 року без участі представників ТОВ «БІС-Україна». 
За наслідком розгляду даної справи була прийнята постанова № 220731 про застосування до ТОВ «БІС-Україна» адміністративно-господарського штрафу за допущення 16 жовтня 2020 року перевищення (автотранспортний засіб, д.н. НОМЕР_1 ) встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, відповідальність за яке передбачена абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», штрафу у сумі 34 000 грн. Також у постанові вказано, що вона прийнята на підставі акту № 243677 (а.с. 21, 122).
У відзиві на позов відповідач не навів пояснень з приводу підстав розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті 17 листопада 2020 року без участі з`явившихся у Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки представників позивача, при цьому у відзиві вказано, що справа була розглянута із врахуванням наданих представником ТОВ «БІС-України» клопотань (а.с. 56).
За поясненням позивача, спірна постанова відповідача № 220731 про застосування до ТОВ «БІС-Україна» адміністративно-господарського штрафу була отримана товариством 25 листопада 2020 року (а.с. 8, 29).
Будучи не згодним із прийнятою постановою про застосування до товариства адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.
Згідно з преамбулою Закону України «Про транспорт» від 10 листопада 1994 року № 232/94-ВР цей Закон визначає правові, економічні, організаційні та соціальні основи діяльності транспорту.
Відповідно до ст. 2 цього закону відносини, пов`язані з діяльністю транспорту, регулюються цим Законом, кодексами (статутами) окремих видів транспорту, іншими актами законодавства України. Нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.
Статтею 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III (надалі - Закон № 2344-ІІІ) встановлено, що саме цій закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Згідно зі ст. 1 Закону № 2344-III (тут і надалі нормативно-правові акти наводяться у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин):
• автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів ТЗ; 
• автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; 
• вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; 
• водій - особа, яка керує ТЗ і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Відповідно до ст. 34 Закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30 червня 1993 року та ч. 1 ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» № 2862-IV від 8 вересня 2005 року з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі ТЗ, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких ТЗ. […]. 
Приписами ч. 4 ст. 48 Закону № 2344-ІІІ та ч. 1 ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» № 2862-IV від 8 вересня 2005 року також передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) ТЗ, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків (ч. 4 ст. 48).
Статтею 1 Закону № 2344-ІІІ визначено, що:
• великоваговий ТЗ - ТЗ з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження;
• великогабаритний ТЗ - ТЗ з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.
Згідно з п.п. 2, 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18 січня 2001 року (надалі – Правила № 30) ТЗ чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. ТЗ чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса а б о осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 Правил дорожнього руху.
Відповідно до п. 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних ТЗ автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі ТЗ, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких ТЗ. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п. 22.5 ПДР на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Пунктом 25 Правил № 30 заборонено проїзд великогабаритних та великовагових ТЗ без дозволу, зазначеного у п. 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.
Відповідно до приписів п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (надалі – ПДР):
• за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух ТЗ та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит ТЗ більш як на 2 м;
• осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м;
• рух ТЗ та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т […] у разі перевезення п о д і л ь н и х вантажів автомобільними дорогами з а б о р о н я є т ь с я.
З аналізу наведених приписів слідує, що участь у дорожньому русі ТЗ, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності відповідного дозволу:
1) у випадку перевезення неподільних вантажів – при перевищенні габаритних параметрів т а / а б о при перевищенні вагових параметрів;
2) у випадку перевезення подільних вантажів – при перевищенні габаритних параметрів.
Отже, участь у дорожньому русі автомобільними дорогами ТЗ, які перевозять подільні вантажі, в а г о в і параметри яких перевищують нормативні, - забороняється взагалі.
Як встановлено судом, позивачем 16 жовтня 2020 року здійснювалось перевезення подільного вантажу (рідкої бетонної суміші). 
При цьому позивач не визнає факту перевищення нормативних вагових параметрів зазначеного ТЗ під час вказаного перевезення.
Зокрема позивач наполягає на неправильності здійснення посадовими особами відповідача зважування ТЗ (зважування здвоєних (суміжних) осей ТЗ здійснювалось окремо та потім проводився арифметичний підсумок отриманих даних замість того, щоб зважувати здвоєні осі разом). Також вказує, що відсутні докази на підтвердження належного облаштування та технічного оснащення пересувного пункту ГВК, де проводилось зважування (не підтверджено відповідними документами, в т.ч. сертифікатом відповідності, декларацією про відповідність, актом обстеження, а також не надано Інструкцію з експлуатації приладу автоматичного для зважування дорожніх ТЗ у русі та вимірювання навантаження на вісь 030ТAS2-PWIA, що, на переконання позивача, ставить під сумнів достовірність визначених посадовими особами відповідача показників маси ТЗ «КАМАЗ 53229 АБС7ДА», р.н. НОМЕР_1 , та показників навантаження на осі). Також позивач наголошує, що відповідачем не підтверджено, що саме приладом для зважування 030T-AS2-PWIA (копія свідоцтва про повірку якого надано відповідачем) 16 жовтня 20020 року здійснювалось зважування ТЗ позивача (жоден з наданих відповідачем документів не містить даних про вказаний прилад).
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 2 цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, крім іншого: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України одним з основних принципів адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з ТТН № 113441 від 16 жовтня 2020 року (на яку посилається відповідач у акті проведення перевірки […] № 243677 від 16 жовтня 2020 року) позивачем автомобілем « НОМЕР_1 (МІКСЕР)» (водій ОСОБА_1 , час вибуття: 14:07) за маршрутом: м. Київ, Голосіївський район, вул. Промислова, буд. 4 – с. Підгірці, КМ «Фонтан», Обухівський район, здійснювалось перевезення БСГ В12,5 Р4 F50 [бетонна суміш] у кількості 6.000 м3; маса брутто: 13,98 тонн (а.с. 63, 60). 
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ марки КАМАЗ, модель 53229 АБС7ДА, тип «вантажний бетонозмішувач», р.н. НОМЕР_1 , повна маса ТЗ – 24000 [кг], маса без навантаження – 8500 [кг] (а.с. 13).
Отже, у випадку перевезення позивачем вантажним бетонозмішувачем з р.н. НОМЕР_1 бетонної суміші БСГ В12,5 Р4 F50 (відповідно до ДСТУ Б В.2.7-176:2008 відповідає марці бетону М150) в об`ємі 6000 м3 (що залежно від щільності бетонної суміші згідно із ДСТУ Б В.2.7-43-96 «Бетони важкі. Технічні умови» складатиме від 13,80 до 14,16 т), враховуючи масу ТЗ р.н. НОМЕР_1 без навантаження, вказану у свідоцтві про реєстрацію (8,50 т), повна маса вказаного ТЗ разом із бетонною сумішшю мала б складати від 22,30 до 22,66 т.
Разом із цим відповідно до довідки, складеної за наслідком здійснення 16 жовтня 2020 року посадовими особами відповідача ГВК, повна маса ТЗ р.н. НОМЕР_1 склала 26,645 т (а.с. 16, 61).
Таким чином, зафіксована посадовими особами відповідача під час проведення рейдової перевірки маса (повна) ТЗ р.н. НОМЕР_1 не відповідає повній масі цього ТЗ, розрахованої виходячи із об`єму та маси (брутто) вантажу, наведеному у ТТН № 113441 від 16 жовтня 2020 року.
Враховуючи зазначені розбіжності стосовно повної маси ТЗ р.н. НОМЕР_1 , а також враховуючи заперечення позивача щодо встановлених відповідачем під час здійснення ГВК показників навантаження на осі цього ТЗ, суд вважає за необхідне надати оцінку порядку здійснення посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 16 жовтня 2020 року ГВК ТЗ з р.н. НОМЕР_1 , за результатом якого було встановлено, що навантаження на осі зазначеного ТЗ склало: 1 вісь - 6,290 т, здвоєні (суміжні) осі (2-га та 3-тя) - 20,355 т.
Механізм здійснення ГВК великовагових та/або великогабаритних ТЗ, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначає Порядок здійснення ГВК та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування ТЗ та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (надалі – Порядок № 879).
Пунктом 3 Порядку № 879 встановлено, що ГВК ТЗ на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Згідно із пп. 2, 4, 6, 7, 9 п. 2 Порядку № 879:
4) ГВК – контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних ТЗ автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких ТЗ установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху ТЗ;
2) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) ТЗ, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;
6) вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів ТЗ і мають нормовані метрологічні характеристики;
7) місце здійснення ГВК - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів ГВК; […]
9) пересувний пункт ГВК - спеціальний ТЗ, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення ГВК позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками; […].
Місце та режим роботи пересувного пункту встановлюється Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. […] (п. 11 Порядку № 879).
Згідно із п.п. 12 та 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення ГВК повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення ГВК не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Пунктом 14 Порядку № 879 визначено, що вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів ГВК визначаються Мінінфраструктури.
Відповідно до Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів ГВК на автомобільних дорогах загального користування, затверджених Наказом Міністерства
інфраструктури України № 255 від 28 липня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 22 серпня 2016 року за № 1171/29301 (надалі – Вимоги № 255), ГВК пересувними пунктами здійснюється на спеціально обладнаних ділянках доріг I-IV категорій (п. 1).
Згідно із п. 2 Вимог № 255 пересувний пункт ГВК влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина I. Проектування. Частина II. Будівництво» у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами.
Пунктом 3 Вимог № 255 встановлено, що пересувний пункт ГВК повинен мати: 1) позначення відповідними тимчасовими дорожніми знаками; 2) рівну поверхню із поздовжнім та поперечним ухилом менше або дорівнює 3 проміле; 3) тверде покриття (асфальтобетонне або цементобетонне) без деформацій дорожнього одягу; 4) ширину не менше ніж 7,0 м.
Відповідно до п. 5 Вимог № 255 пересувний пункт повинен бути укомплектований таким технічним обладнанням: 1) спеціалізований ТЗ; 2) комплект пересувних автомобільних ваг для осьового зважування ТЗ у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки; […] 8) свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію; […].
Пунктом 8 Вимог № 255 визначено, що вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.
Згідно із п. 1 Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року № 94 (надалі – Технічний регламент), цей регламент встановлює вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки (надалі – ЗВТ), які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюваннями (в т.ч. прилади автоматичні для зважування дорожніх ТЗ у русі та вимірювання навантажень на вісь (п. 2 Регламенту та п. 52 Додатку 1 до Технічного регламенту).
Відповідно до пп. 4 п. 4 Технічного регламенту ЗВТ оцінка відповідності - процес доведення того, що суттєві вимоги цього Технічного регламенту, які стосуються засобів вимірювальної техніки, були виконані.
Пунктом 10 Технічного регламенту встановлено, що засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію тільки у разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту. 
Згідно з п. 1 Додатку 2 до Технічного регламенту «Суттєві вимоги» ЗВМ, який призначений для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, повинен забезпечувати високий рівень метрологічної достовірності, щоб будь-яка сторона була впевнена в результаті вимірювань, він повинен бути сконструйований і виготовлений з високим рівнем якості в частині вимірювальної технології та захищеності вимірювань.
Відповідно до п. 1 Додатку 3 до Технічного регламенту «Процедури оцінки відповідності» перевірка типу - частина процедури оцінки відповідності, згідно з якою призначений орган досліджує технічний проект ЗВТ, який призначений для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, та перевіряє і підтверджує його відповідність вимогам Технічного регламенту, які застосовуються до зазначеного засобу.
Пунктом 6 Додатку 3 встановлено, що 6 у разі, коли тип ЗВТ відповідає вимогам Технічного регламенту, призначений орган видає виробникові сертифікат перевірки типу ЗВТ. […] Сертифікат перевірки типу видається на строк, що становить 10 років від дати його видачі та може бути продовжений на кожні наступні 10 років.
Як вбачається з Реєстру затверджених типів ЗВТ, який є електронною базою даних, що містить відомості про затверджені типи ЗВТ і який відповідно до Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 липня 2016 року № 1161, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 серпня 2016 року за № 1081/29211, ведеться науковим метрологічним центром – державним підприємством "Всеукраїнський державний Науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" (ДП "Укрметртестстандарт") (https://legalzvt.kiev.ua/) прилад автоматичний для зважування дорожніх ТЗ у русі та вимірювання навантаження на вісь 030T-AS2-PWIA сертифікований ДП "Харківстандартметрологія" 27 листопада 2017 року, номер сертифікату перевірки типу ЗВТ - UA.TR.002.СТ.0115-17; строк дії сертифікату до 27 листопада 2027 року. (https://legalzvt.kiev.ua/search?CertsSearch%5Btitle%5D=&CertsSearch%5Bnotation%5D=030T-AS2-PWIA&CertsSearch%5Bmanufacturer%5D=&CertsSearch%5BcertbodyName%5D=&CertsSearch%5BcertbodyCode%5D=&CertsSearch%5BcertNumber%5D=&CertsSearch%5Bdate_from_1%5D=&CertsSearch%5Bdate_from_2%5D=).
Отже, тип засобу вимірювальної техніки (030T-AS2-PWIA) відповідає вимогам Технічного регламенту.
Згідно зі свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого ЗВТ № ПЗЗМ874005820 від 22 квітня 2020 року (копія якого надана суду) ЗВТ «прилад автоматичний для зважування дорожніх ТЗ у русі та вимірювання навантаження на осі 030T-AS2-PWIA», зав. № 426, відповідає вимогам ДСТУ OIML R134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх ТЗ у русі та вимірювання (а.с. 68).
Як зазначав Верховний Суд, зокрема у постанові від 24 липня 2019 року у справі № 803/1540/16, наявність свідоцтва про повірку законодавчо регульованого ЗВТ, виданого належним органом, свідчить про відповідність зазначеного ЗВТ метрологічним та технічним вимогам.
Враховуючи наведене, суд висновує, що прилад автоматичний для зважування дорожніх ТЗ у русі та вимірювання навантаження на осі 030T-AS2-PWIA», зав. № 426, є належним засобом для такого вимірювання.
Разом із цим суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що саме ЗВТ «прилад автоматичний для зважування дорожніх ТЗ у русі та вимірювання навантаження на осі 030T-AS2-PWIA», зав. № 426, здійснювалось зважування автомобіля марки КАМАЗ, модель 53229 АБС7ДА, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 16 жовтня 2020 року під час проведення рейдової перевірки.
Згідно із п. 18 Порядку № 879 за результатами ГВК на стаціонарному або пересувному пункті водієві ТЗ видається довідка про здійснення ГВК із зазначенням часу [у довідці від 16 жовтня 2020 року «про результати здійснення ГВК» час не зазначений] і місця його здійснення.
За результатами ГВК посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність ТЗ до великовагових та/або великогабаритних (п. 20 Порядку № 879).
Згідно із п. 21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (надалі – Порядок № 1567) у разі виявлення в ході перевірки ТЗ порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки ТЗ посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (п. 22 Порядку № 1567).
Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи: за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зміст виявленого Південним міжрегіональним управління Укртрансбезпеки порушення, за допущення якого стосовно ТОВ «БІС-Україна» було застосовано спірною постановою адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000 грн, полягає в перевищенні навантаження на здвоєну вісь на понад 20% (27,22%) від нормативно допустимого (встановлено під час ГВК навантаження на здвоєну вісь 20,355 т при нормативно допустимому 16,00 т). При цьому перевищення інших габаритно-вагових параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху, за наслідком здійснення ГВК встановлено не було.
Як зазначено вище, згідно із пп. 2 п. 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) ТЗ, що проводяться з г і д н о з м е т о д и к о ю, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Як встановлено судом, ГВК проводився посадовим особами відповідача без застосування визначеної пп. 2 п. 2 Порядку № 879 методики.
Заперечення відповідача стосовно здійснення зважування без передбаченої пп. 2 п. 2 Порядку № 879 методики полягають в тому, що на цей час Порядок № 879 не містить в собі норм права, які б вказували на необхідність застосування такої методики. Додатково Укртрансбезпека просить врахувати, що положеннями п. 19 Порядку № 879 дійсно було передбачено проведення габаритно-вагового контролю згідно з методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, однак відповідну норму було виключено постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671.
Суд зазначає, що Положеннями п. 19 Порядку № 879 у редакції, що діяла з 6 червня 2013 року, було передбачено, що під час проведення ГВК Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671 зазначений пункт (п. 19) було виключено з Порядку № 879.
Таким чином, на час проведення рейдової перевірки та здійснення заходів ГВК ТЗ позивача п. 19 дійсно був виключений із Порядку № 879. 
Разом із цим необхідність проведення вимірювання (зважування) ТЗ із застосуванням методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (а не Мінекономрозвитку, як було передбачено п. 19) встановлено пп. 2 п. 2 Порядку № 879.
Суд зауважує, що предмет правового регулювання п. 19 Порядку № 879 був ширшим у порівнянні з предметом правового регулювання пп. 2 п. 2 Порядку № 879.
Так, п. 19 Порядку № 879 передбачав, що Укртрансбезпека або її територіальні органи під час проведення ГВК керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.
У свою чергу ГВК згідно з пп. 4 п. 2 Порядку № 879 - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних ТЗ автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких ТЗ установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху ТЗ.
Відповідно до п. 22.5 ПДР ГВК включає перевірку габаритів (ширини, висоти від поверхні дороги, довжини), виступу вантажу за задній габарит ТЗ, фактичної маси, навантаження на одиночну, здвоєні та строєні осі.
За змістом п. 19 Порядку № 879 відповідна методика повинна була визначати порядок проведення перевірки кожного з показників габаритно-вагових параметрів, визначених п. 22.5 ПДР.
Натомість пп. 2 п. 2 Порядку № 879 вказує на необхідність використання відповідної методики в процесі визначення тільки двох габаритно-вагових параметрів: фактичної маси та навантаження на вісь (осі) ТЗ.
Тобто, предмет правового регулювання пп. 2 п. 2 Порядку № 879 лише частково охоплює предмет правового регулювання п. 19 Порядку № 879.
Скасування норми права, яка вказувала на необхідність застосування методики під час здійснення заходів ГВК в цілому (п. 19 Порядку № 879), не скасовує обов`язку застосовування відповідної методики під час здійснення окремих заходів такого контролю – визначення маси та навантаження на вісь (осі) ТЗ, передбаченого пп. 2 п. 2 Порядку № 879, який був чинним станом на час виникнення спірних правовідносин і був обов`язковим до виконання Укртрансбезпекою та її територіальними органами при проведенні ГВК під час рейдової перевірки і розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Таким чином, посадовими особами відповідача ГВК ТЗ з р.н. НОМЕР_1 здійснювався із порушенням приписів Порядку № 879 (пп. 2 п. 2), тобто визначення як фактичної маси ТЗ, так і навантаження на вісь (осі) цього ТЗ, відбувалося без застосування приписів відповідної методики.
Також суд зазначає, що як вбачається з акту № 045084 (про перевищення ТЗ нормативних вагових параметрів), ТЗ з р.н. НОМЕР_1 має три осі – одну одинарну та дві суміжні (здвоєні) - відстань між одинарною віссю та наступною (першою зі здвоєних) – 4 м, відстань між здвоєними осями – 1,6 м; осьове навантаження: перша вісь – 6,290 т (при нормативно допустимому 11 т), друга вісь – 20,355 т (при нормативно допустимому 16 т) (а.с. 17, 65).
Позивачем зазначені обставини не заперечуються.
Разом із цим у довідці «про результати здійснення ГВК» зазначено, що ТЗ з р.н. НОМЕР_1 має наступні осьові навантаження: 1 - 6,290 т, 2 - 10,420 т, 3 - 9,935 т (а.с. 16, 61).
Тобто, в акті про перевищення ТЗ нормативних вагових параметрів зазначено навантаження на другу та третю осі (які є здвоєними), яке встановлено не шляхом вимірювання навантаження на ці дві осі разом, а шляхом вимірювання навантаження на дані осі окремо та з наступним арифметичним складанням отриманих показників (10,420 т [2 вісь] + 9,935 т [третя вісь] = 20,355 т).
Відповідно до п. 14 Порядку № 879 наказом Міністерства інфраструктури України від 28 липня 2016 року № 255 було затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування (надалі – Вимоги № 255).
Згідно з п. 9 розділу ІІ, п. 3 розділу ІІІ Вимог № 255 вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування в русі і визначати повну масу вантажного ТЗ з похибкою не більше ніж 2% та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.
Таким чином, зазначеним нормативно-правовим актом передбачено саме поосьове зважування, однак не визначено порядок вимірювання навантаження на здвоєні осі та строєні осі.
Правове підґрунтя для здійснення розрахунку навантаження на здвоєну вісь у такий спосіб відповідачем не наведене.
Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, яка атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08 (http://www.asmap.org.ua/info/met_vv.pdf).
Разом із цим зазначена методика не встановлює способів визначення навантаження на здвоєні та строєні осі (визначення такого навантаження не є предметом її правового регулювання).
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач під час розгляду даної справи не довів належними та достатніми доказами правильності визначення навантаження на здвоєну вісь ТЗ позивача в умовах відсутності методики (затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології), яка б визначала особливості врахування показників вимірювального (зважувального) обладнання у разі визначення навантаження на кожну вісь окремо, а не на здвоєну вісь в цілому, а також у разі зважування у русі подільного вантажу, що має властивість зміщуватися в процесі руху ТЗ.
Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що відповідачем не доведено факт визначення навантаження на здвоєну вісь ТЗ у відповідності до вимог закону та, відповідно, факт перевищення перевізником габаритно-вагових параметрів ТЗ КАМАЗ, модель 53229 АБС7ДА, р.н. НОМЕР_1 16 жовтня 2020 року.
Крім цього, відповідно до п.п. 37, 38 Регламенту результат вимірювань повинен бути виведений на показувальний пристрій або роздрукований. Будь-які показання повинні бути зрозумілими і однозначними, супроводжуватися таким маркуванням і написами, які дають змогу інформувати споживача (користувача) про значення результату вимірювання. У нормальних умовах застосування зазначений результат повинен легко читатися. Додаткові показання можуть використовуватися за умови, що вони не можуть бути помилково прийняті за метрологічно контрольовані показання.
Суд вважає за необхідне зауважити, що в талоні про зважування № 2928, копія якого надана суду, наведені показники зважування, які не підтверджують вказані у довідці «про результати здійснення ГВК» дані, так як у талоні на зважування зазначено: 

PL-1 PL-2 всього
3.5 km/h 3210 кг 3080 кг 6290 кг
1.8 km/h 4805 кг 5615 кг 10420 кг
3.7 km/h 4735 кг 5200 кг 9935 кг
Всього 26 645 кг (а.с. 46, 64).

Жодних пояснень щодо наведення у довідці «про результати здійснення ГВК» від 16 жовтня 2020 року осьових навантажень на три осі (1 - 6,290 т, 2 - 10,420 т, 3 - 9,935 т), тобто, даних, які у талоні про зважування містяться у стовбці з підсумком зважування осей ТЗ при різної швидкості руху ТЗ (3.5 km/h, 1.8 km/h, 3.7 km/h).
Враховуючи наведене, суд не бере до уваги в якості належного доказу талон про зважування № 2928.
Також з наведених вище підстав суд погоджується з доводами позивача про те, що складені посадовими особами відповідача документи не містять відомостей про ваги, які були використані під час здійснення заходів ГВК.
Відповідно до п.п. 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Разом з відзивом на позову заяву відповідач надав копію свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки № ПЗЗМ874005820 на прилад автоматичний для зважування дорожніх ТЗ у русі та вимірювання навантаження на осі 030T-AS2-PWIA зав. № 426.
Водночас відповідач не надав доказів того, що саме зазначений засіб вимірювальної техніки (ваги автомобільні електронні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу AR-WIM, заводський номер 0011094) був використаний Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки під час зважування транспортного засобу позивача.
Дослідивши щотижневий графік проведення рейдових перевірок у період з 12 жовтня 2020 року по 18 жовтня 2020 року, графік «Щоденної роботи пункту вагового та габаритного контролю на жовтень 2020 року, направлення на рейдову перевірку від 8 жовтня 2020 року № 000236, талон на зважування № 2928 від 16 жовтня 2020 року, довідку «про результати здійснення ГВК» від 16 жовтня 2020 року, акт від 16 жовтня 2020 року № 045084 «про перевищення ТЗ нормативних вагових параметрів», акт «проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільних транспортом» № 243677 від 16 жовтня 2020 року, розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 16 жовтня 2020 року, суд встановив, що зазначені документи не містять в собі відомостей про те, що при зважуванні транспортного засобу позивача було використано саме ЗВТ «прилад автоматичний для зважування дорожніх ТЗ у русі та вимірювання навантаження на осі 030T-AS2-PWIA», зав. № 426.
Крім цього, як зазначалось судом вище, у акті “проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільних транспортом” № 243677 від 16 жовтня 2020 року (на підставі якого була прийнята спірна постанова) зазначено, що він складений на підставі направлення на перевірку від 1 5 жовтня 2020 року № 0 0 0 2 3 8, разом із цим копію зазначеного направлення відповідачем суду надано не було (замість цього суду надана копія направлення на рейдову перевірку від 8 жовтня 2020 року № 0 0 0 2 3 6) (а.с. 66).
Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що заходи ГВК у відношенні транспортного засобу позивача були проведені без дотримання вимог Порядку № 879 та Вимог.
Проаналізувавши встановлені судом обставини, керуючись наведеними вище нормативно-правовими приписами, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем правомірності постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 220731 від 17 листопада 2020 року.
Відповідно, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.
Відповідно до платіжного доручення № 2622 від 25 листопада 2020 року позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн (а.с. 11).
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги приписи ст. 139 КАС України та висновок суду про задоволенні позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.
Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 48, 72-78, 90, 94, 132, 139, 245, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІС-Україна» (код ЄДРПОУ 23532426; зареєстроване місцезнаходження: 03187, м. Київ, вул. Глушкова, буд. 49, кв. 33) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (код ЄДРПОУ 39816845; зареєстроване місцезнаходження: 03037, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 14) про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 220731 від 17 листопада 2020 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІС-Україна» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000,00 грн.
Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845, місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр.-т. Перемоги, буд. 14) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІС-Україна» (код ЄДРПОУ 23532426; зареєстроване місцезнаходження: 03187, м. Київ, вул. Глушкова, буд. 49, кв. 33) витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна