Справа № 761/36167/23
Провадження №1-кп/761/1925/2026

В И Р О К 
Іменем України

12 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Шевченківського районного суду м. Києва у порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження № 420 160 000 000 024 82 від 20.09.2016, у якому
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Раденськ Херсонського району Херсонської області, громадянин України, з вищою освітою, останнє відоме місце перебування за адресою - АДРЕСА_1 ,
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,
у с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи громадянином України, вчинив державну зраду за нижченаведених обставин.
ОСОБА_6 , будучи громадянином України, достовірно знаючи про тимчасову окупацію Російською Федерацією (далі - РФ) з 20.02.2014 території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, на порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та РФ щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу РФ, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах РФ, перебуваючи у місті Севастополі упродовж березня - грудня 2014 року продовжив роботу у складі незаконного органу судової влади РФ на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя». 
У подальшому ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді судді «Ленинского районного суда г. Севастополя» надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до «Федерального Конституційного Закону» РФ № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення у складі РФ нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - РФ.
Так, ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, усвідомлюючи незаконність дій окупаційної влади та незаконність застосування на території України законодавства Російської Федерації, перебуваючи у приміщенні так званого «Ленинского районного суда г. Севастополя» по вул. Леніна, 31 у м. Севастополі, діючи в інтересах Російської Федерації та керуючись нормами її законодавства, 19.08.2014 ухвалив рішення у справі № 2-2025/2014, 09.09.2014 - у справі № 2-1739/2014, 11.11.2014 - у справі № 2-2550/2014, чим надав допомогу представникам іноземної держави у встановленні та функціонуванні незаконно створеної судової системи на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, сприяючи переходу здійснення правосуддя на застосування законодавства іноземної держави - Російської Федерації.
Своїми діями, які виразилися у наданні допомоги іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - РФ, що призвело до забезпечення функціонування незаконно створених судових органів та посилення заходів тимчасової окупації Кримського півострова, ОСОБА_6 вчинив державну зраду.
Судовий розгляд цього кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) ОСОБА_6 , який показань суду не надавав, будь-яких клопотань від останнього до суду не надходило.
При цьому, враховуючи ч. 5 ст. 374 КПК України, суд переконався, що стороною обвинувачення під час здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження (in absentia) використані всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.08.2016 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 111 КК.
При цьому, у передбачений вимогами ст. 111, ст. 135 КПК спосіб, враховуючи перебування ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території, у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, зокрема, у газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора публікувалася інформація щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, повідомлення про підозру, виклики до слідчого тощо.
Захисник вважала, що вина ОСОБА_6 поза розумним сумнівом не доведена через неможливість захисту здійснити комунікацію з обвинуваченим та неможливістю отримання від ОСОБА_6 показань та інших доказів під час судового розгляду. 
Суд зазначає, що під час судового розгляду обвинуваченому створено передбачені кримінальним процесуальним законом можливості бути обізнаним про кримінальне правопорушення щодо нього та взяти участь у розгляді справи як безпосередньо, так і за допомогою технічних засобів зв`язку.
Відмова обвинуваченого від реалізації свого права бути присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього розцінюється судом як використання ОСОБА_6 гарантованого пп. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 63 Конституції України права на свободу від самозвинувачення та самовикриття.
Суд, дослідивши у відповідності до ст. 94 КПК всебічно, повно та неупереджено усі обставини кримінального провадження, дійшов висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК, доведена сукупністю належних та допустимих доказів. 
Так, судом визнано таким, що не потребує доказування факт, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України - АР Крим, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20.02.2014, а також анексія з боку РФ цієї частини території України є загальновідомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України в АР Крим, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у цьому випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, скоєного внаслідок прийняття таких актів; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК, підтверджується:
- постановою Верховної Ради України від 23.12.2010 № 2869-VI, згідно з якою ОСОБА_6 призначено на посаду судді Ленінського районного суду м. Севастополя безстроково;
- протоколом огляду речей та документів від 29.03.2021 з додатками, згідно з яким оглянуто вебсайт «http://pravo.gov.ru», на якому виявлено посилання на Федеральний закон РФ від 23.06.2014 № 154-ФЗ «О создании судов Российской Федерации на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации», відповідно до якого утворено, зокрема, «Ленинский районный суд города Севастополя»;
- протоколом огляду інтернет-видань від 12.10.2015 з додатками, відповідно до якого проведено огляд вебсайту «http://www.sudact.ru», під час якого встановлено наявність судових рішень судді Ленінського районного суду м. Севастополя ОСОБА_6 , зокрема рішень, ухвалених ним 19.08.2014 у справі № 2-2025/2014, 09.09.2014 у справі № 2-1739/2014, 11.11.2014 у справі № 2-2550/2014.
З об`єктивної сторони державна зрада визначається наданням іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними. Різний вигляд може мати і допомога у проведенні такої діяльності. Вона може надаватися шляхом організації чи виконання конкретного злочину, схиляння до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо.
Суд звертає увагу, що із суб`єктивної сторони державна зрада характеризується прямим умислом. Обов`язковою ознакою державної зради є мета - заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.
З досліджених судом доказів убачається, що ОСОБА_6 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, починаючи з березня 2014 року не склав своїх повноважень судді та не вчинив будь-яких дій для звільнення її з цієї посади.
Натомість, обіймаючи посаду судді так званого «Ленинского районного суда города Севастополя» на окупованій території АР Крим, ОСОБА_6 здійснював правосуддя на підставі законодавства РФ, що у сукупністю з дослідженими вище доказами свідчить про те, що обвинувачений надав допомогу державним органам РФ у проведенні підривної діяльності проти України, таким чином спричинив шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.
При цьому здійснення ОСОБА_6 дій від імені РФ свідчить, що обвинувачений забезпечував становлення та зміцнення окупаційної влади РФ з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 КК, та на день ухвалення цього вироку залишається громадянином України, незалежно від місця його проживання, а фактичне набуття ОСОБА_6 громадянства РФ не впливає на зміст його правових відносин з Україною, за якими він визнається лише громадянином України.
Суд зазначає, що вибір ОСОБА_6 залишитися та проживати на тимчасово окупованій території України не розглядається як підстава для кримінального переслідування.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК, у межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та у сукупності достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями, які виразилися у вчиненні державної зради у формі надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, тобто у діянні, вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму та ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 здійснював умисні дії від імені держави, яка окупувала та анексувала частину території України.
Обставин, які б відповідно до вимог ст. 66, 67 КК пом`якшували чи обтяжували покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_6 , маючи правовий зв`язок з Україною, що знаходить свій вияв у взаємних правах та обов`язках, будучи особою, яка склала присягу судді, відповідно до якої зобов`язаний був здійснювати правосуддя від імені України, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, на порушення зазначених зобов`язань, здійснив державну зраду.
Також враховуючи особу обвинуваченого, який не судимий, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 111 КК.
Таке покарання ОСОБА_6 , на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.
Даних щодо наявності процесуальних витрат у кримінальному провадженні прокурором не надано.
На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та призначити йому покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна, власником якого є ОСОБА_6 .
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з дня його фактичного затримання.
На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1