УХВАЛА

05 травня 2026 року
м. Київ

справа № 752/28271/25
провадження № 61-4958ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В., розглянувши заяву судді Пророка В. В. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені частиною першою статті 173-2, частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

1. Голосіївський районний суд міста Києва постановою від 22 січня 2026 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 
05 березня 2026 року, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 
173-2, частиною другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 
850 грн.

2. 13 квітня 2026 року ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Голубничий О. І., через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2026 року та постанову Київського апеляційного суду від 
05 березня 2026 року.

3. Ухвалою від 05 травня 2025 року Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження з огляду на те, що касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають оскарженню у касаційному порядку.

4. 05 травня 2026 року суддя Пророк В. В. заявив про самовідвід у справі, оскільки касаційна скарга у вказаній справі подана до Касаційного цивільного суду, який не є судом касаційної інстанції з розгляду справ про адміністративні правопорушення, а відтак ця справа не мала бути предметом автоматизованого розподілу між суддями, оскільки у колегії суддів Верховного Суду у Касаційному цивільному суді відсутні будь-які процесуальні повноваження щодо ухвалення будь-яких судових рішень у справі про адміністративні правопорушення у сфері громадського порядку та громадської безпеки.

5. Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви судді Верховного Суду Пророка В. В., дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав. 

6. Відповідно до частин першої - третьої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. 

7. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, 
від 09 листопада 2006 року). 

8. У статті 33 ЦПК України передбачено визначення складу суду, а саме визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ. Справа, розгляд якої відповідно до цього Кодексу здійснюється колегією суддів в обов`язковому порядку, розглядається постійною колегією суддів відповідного суду, до складу якої входить визначений Єдиною судовою інформаційно
-комунікаційною системою суддя-доповідач. Персональний склад постійних колегій суддів визначається зборами суддів відповідного суду.

9. Відповідно до частин першої, третьої статті 14 ЦПК України в судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (далі - ЄСІТС).Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється ЄСІТС у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

10. Згідно з частиною одинадцятою статті 14 ЦПК України несанкціоноване втручання в роботу ЄСІТС та в автоматизований розподіл справ між суддями тягне за собою відповідальність, установлену законом.

11. Положення про ЄСІТС та/або положення, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), розробляються Державною судовою адміністрацією України та затверджуються Вищою радою правосуддя після консультацій з Радою суддів України (частина тринадцята статті 14 ЦПК України).

12. Відповідно до розділу 1.4. «Особливості функціонування автоматизованої системи в судах» Положення про автоматизовану систему документообігу суду (далі Положення), затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, у Великій Палаті Верховного Суду, Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду, Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду використовується автоматизована система діловодства Верховного Суду на базі автоматизованої системи управління документами "ДОК ПРОФ 3.0".

13. Відповідно до розділу II «Порядок функціонування автоматизованої системи» Положення, автоматизована система забезпечує автоматизацію технологічних процесів обробки інформації в суді, зокрема, реєстрацію та розподіл вхідної кореспонденції, реєстрацію вихідної кореспонденції, а також внутрішніх документів суду; розподіл судових справ між суддями (колегіями суддів), визначення запасного судді, слідчого судді та присяжних.

14. Відповідно до Розділу «Автоматизований розподіл судових справ між суддями» Положення, автоматизований розподіл судових справ між суддями (колегіями суддів) здійснюється з урахуванням спеціалізації суддів, у тому числі спеціалізації зі здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх. Автоматизований розподіл судових справ між суддями в судах, в яких відсутня спеціалізація або її застосування неможливе, здійснюється між усіма суддями.

15. Згідно з частиною дев`ятою статті 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом. 

16. Твердження судді, який входить до складу колегії, - Пророком В. В. у заяві про самовідвід щодо того, що вказана справа не мала бути предметом автоматизованого розподілу між суддями в силу відсутності у колегії суддів будь-яких процесуальних повноважень не можуть бути взяті до уваги, оскільки Положенням про автоматизовану систему документообігу суду визначено, що у разі відсутності спеціалізації у судах на автоматизований розподіл справи, у такому випадку він здійснюється на загальних підставах, між усіма суддями.

17. Таким чином, доводи судді Пророка В. В. не свідчать про існування обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості чи порушення порядку розподілу судових справ.

18. За таких обставин, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відмовляє судді Верховного Суду Пророку В. В., який входить до складу зазначеної колегії суддів, у задоволенні заяви про самовідвід у зв`язку з порушенням автоматизованого розподілу між суддями.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви судді Пророка Віктора Васильовича про самовідвід відмовити. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Судді А. А. Калараш 

Є. В. Петров

В. В. Пророк